‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎NIVELUL DE SECURITATE 5
‎Bine. Să vedem ce se întâmplă ‎dacă măresc debitul protonilor cu 0,68%.
‎William?
‎Niko Breckinridge nu e pe nava asta.
‎Acum, dacă aș crește debitul cu 0,1%…
‎DEFICIENȚĂ MATERIE EXOTICĂ
‎Deficiență?
‎Stai! Ce faci ?
‎Aceste fire ‎redirecționează materie exotică
‎din sistemele de gravitație ‎spre acceleratorul de particule.
‎E vreo problemă?
‎Da, e o problemă.
‎Motoarele noastre superluminice ‎nu funcționează fără materie exotică.
‎Sistemele superluminice ‎ale navei vor fi dezafectate.
‎Comandanta Breckinridge e încă acolo. ‎E încă vie!
‎E o condamnare la moarte.
‎Președintele nu e de acord sau nu-i pasă.
‎Iar eu îmi iau ordinele de la el.
‎Înapoi la treabă!
‎William!
‎Sunt aici.
‎Trebuie doar să mă găsești.
‎Ba nu ești.
‎E o eroare în matricele mele optice.
‎Transformi Salvare în barcă cu vele?
‎Nu o transform în nimic.
‎Îi înlocuiesc una din vele. ‎M-am hotărât s-o navighez pe Pământ.
‎Dacă ai o idee mai bună, te rog…
‎Polinezienii au colonizat ‎Pacificul de Sud, doar în canoe duble.
‎Dar aveau vânt.
‎Și noi avem lasere. Fotoni, de fapt.
‎Și, dacă aruncăm destui spre velă, ‎ne vom întoarce la planeta-colonie.
‎Departe de ultimele coordonate consemnate.
‎Stăm aici de o săptămână, Richard.
‎Dacă Iara putea deschide ‎falia până acum, ar fi făcut-o.
‎Și dacă reușește și nu suntem aici?
‎Vor veni pe urmele ‎semnalului nostru de alarmă.
‎- Dacă nava se scufundă, rămâi pe loc. ‎- Salvare nu s-a scufundat.
‎Avem două opțiuni.
‎Ori stăm aici și așteptăm ‎salvarea care nu va veni, ori ne mișcăm.
‎Preluăm controlul. Ne salvăm singuri.
‎E vreo plajă pe planeta aceea?
‎Cred că mi-am uitat ‎costumul de baie acasă.
‎Hainele sunt supraapreciate.
‎Sună-mă când ești gata să ridici pânzele. ‎O plimbare spațială mi-ar prinde bine.
‎TRAIECTORIE STELARĂ: ‎ÎNAPOI LA PLANETA-COLONIE
‎Funcționează.
‎Funcționează. Dar să nu ne pripim.
‎Intervalul estimat de sosire ‎pe planeta-colonie la viteza maximă?
‎Zece zile, șase ore, ‎4 minute, 40 de secunde.
‎Oxigen mai mult decât suficient.
‎Da. Dar, dacă aș recalcula unghiul ideal ‎al velei, aș putea tăia câteva zile.
‎Niko, oprește-te! ‎Când ai mâncat ultima dată?
‎Voi lua un baton proteic.
‎Nu. Ceva consistent.
‎- Când ai luat ultima pauză? Ai dormit? ‎- Sunt bine.
‎Chiar ești?
‎Haide! Să luăm o pauză.
‎Să mâncăm ceva real, gătit de noi.
‎Nu mi-e așa de foame.
‎Vino după mine! ‎Să-ți facem poftă de mâncare!
‎Încă o dată!
‎Bate palma!
‎Da. Dacă o lovești, câștigi.
‎Ai trișat! Vei reuși.
‎Asta nu mă ajută. Asta nu ajută.
‎Cea mai bună mâncare pe care ai mâncat-o?
‎Friptură cu cartofi prăjiți ‎într-o tavernă din Lisabona.
‎Au fost servite ‎cu sos de piper de-ți lăsa gura apă.
‎Niko, a fost atât de bun!
‎Oricum, am verificat:
‎avem cartofi pudră, smântână pudră, ‎piper măcinat și pastramă cam cât o vacă.
‎Bun. Grozav.
‎Bine. Două din trei ‎fiindcă eu n-am să gătesc.
‎Nu. Știi ce?
‎Facem amândoi cina ‎fiindcă acum mor de foame.
‎Nu. Abia mă încălzeam.
‎Știu, dar eu aș fi câștigat.
‎- Nu. ‎- Doi la zero. Haide!
‎Încerc să fac ‎cartofi prăjiți și asta e tot ce obțin.
‎Nici eu nu am noroc cu friptura.
‎Seamănă cu porcăria ‎cu care o hrănesc pe Nelly Bean.
‎- Câinele meu preferat din univers. ‎- Nu e vina mea că mușcă oameni.
‎Asta nu e…
‎Vreo o defecțiune structurală a navei?
‎Negativ. Structura e 100% intactă.
‎Când părinții ne-au mutat în State, ‎ne-au dus În Washington într-o excursie.
‎Muzeul Smithsonian avea ‎o expoziție cu o stație spațială.
‎Și era o fereastră ‎cu o bucată smulsă chiar din stație.
‎Din cauza unei pete de vopsea. ‎Tata m-a dus la aceeași expoziție.
‎Cred că putea fi un meteoroid.
‎Asta ar trebui să te calmeze.
‎- Vin? ‎- Nu orice vin. Un pinot din California.
‎De când se mai cultivau struguri ‎în acel stat.
‎Ce bun e!
‎- Pentru vele solare. ‎- Și vinuri din California.
‎Se pare că am comandat
‎o echipă plină de alcoolici.
‎De diferite palate.
‎Sticla aia are gust de acid de baterie.
‎E oribil!
‎Ce vei face prima dată la întoarcere?
‎Credeam că am stabilit deja.
‎Vizitez o plajă extraterestră.
‎Nu. Pe Pământ. Nu pe planeta-colonie.
‎Da. Nu m-am gândit la asta.
‎Serios?
‎Nici măcar un pic?
‎Aș vrea să mă întorc în Zimbabwe.
‎Când ai fost ultima oară acolo?
‎N-am mai fost de când am emigrat.
‎Da. De când aveam 11 ani.
‎Nu.
‎Locuiam în Podișul Manica, ‎lângă granița cu Mozambic.
‎Mai aproape de rai nici că se poate.
‎Nu pe Pământ, oricum.
‎Apoi, părinții mei ne-au mutat ‎în America pentru o nouă viață,
‎care a ajuns să fie formată din internate,
‎înrolare în armată și o carieră de soldat.
‎A fost o viață mai bună?
‎Nu știu.
‎Nici eu.
‎Doar că…
‎M-am întrebat mereu.
‎Dacă nu ne-am fi mutat,
‎dacă mi s-ar fi permis ‎să-mi continui acel drum
‎cine aș fi azi?
‎Du-te și află!
‎Vorbesc serios.
‎Poți ieși la pensie, Richard.
‎Și eu aș putea. Doar o merităm!
‎Așa că du-te și află ‎cum arată versiunea aia a ta!
‎Ce? Haide!
‎Dă-mi un motiv întemeiat ‎pentru care nu poți!
‎Mai deschidem o sticlă?
‎Îmi răspunzi la întrebare ?
‎- Niko. ‎- Ce?
‎Nu vom ajunge înapoi pe Pământ.
‎N-o să ajungem ‎nici măcar la planeta-colonie.
‎Vela aia care ne va salva,
‎cea construită de tine din resturi…
‎se poate destrăma oricând ‎sau o furtună magnetică o poate sfâșia.
‎Nu, Richard. Există riscuri? Da.
‎Necunoscute? Desigur. Dar ne mișcăm.
‎Și când, nu dacă, Niko,
‎când vela va fi distrusă, ‎noi doi o vom lua de la capăt.
‎Privind neputincioși, ‎cum ni se termină rezervele de oxigen.
‎Fii sinceră cu tine, Niko!
‎Știu că vrei, trebuie să ai ‎încredere oarbă în planul tău,
‎dar realitatea e că nu vom reuși.
‎Ar trebui să dormi puțin.
‎O vom face în ture.
‎Nu sunt obosit.
‎Mă duc eu, atunci.
‎Hei!
‎Ce? Nu ne-a stors ‎nimeni sucul de portocale azi?
‎Ce de căcat!
‎Era să mor de cinci ori pentru ei.
‎Nu. De căcat e ‎să fim închiși aici ca niște infractori.
‎Nu. N-ai auzit? Nu suntem infractori.
‎Asta e doar ‎noua procedură de reintegrare a CISU.
‎Știu. Și dacă nu-ți place, ‎explică-le soldaților imenși de acolo
‎cu arme și mai mari.
‎Nu. Tu i-ai dovedi pe ăia doi.
‎Și eu care credeam ‎că suntem eroii națiunii.
‎Exact. ‎Suntem știrea-senzație a sistemului solar.
‎Nu ne mai pot ține mult aici. ‎Oamenii ar observa.
‎Mai avem doar interviurile de ieșire.
‎Doamne! Alte interviuri? ‎Am dat deja șase declarații.
‎Da. Câte mai vor?
‎Continuați să le spuneți ‎exact ce le-am spus până acum.
‎Adevărul.
‎Zayn?
‎Poftim?
‎- Gata pentru azi? ‎- Da. Sigur că da.
‎Știi ce? Nu mi-e prea foame, ‎așa că o să plec. Scuzați-mă.
‎Îi va fi bine?
‎Nu-ți face griji pentru Zayn.
‎Richard?
‎Am parcurs raporturile lui Niko.
‎Majoritatea deciziilor ei ‎indică o conducere competentă.
‎Până când au întâlnit un magnetar.
‎Javier Almanzar, inginer de software.
‎O procedură medicală inutilă ‎i-a provocat moartea cerebrală.
‎Niko era pe nava achaiană, ‎încercând să negocieze pacea.
‎Corect. Dar, în raportul misiunii, ‎abia îi menționează leziunile.
‎Nimeni nu a fost mustrat.
‎Nici Richard Ncube, ‎rămas la conducere, nici dr. Petrossian.
‎Deci încearcă să acopere ceva.
‎Nu știm. Nu sunt sinceri cu noi.
‎- Deci ce vrei să fac eu? ‎- Ești soțul comandantului lor.
‎Să mă folosesc de ce a însemnat ‎soția mea pentru a-i manipula? Nici gând!
‎Ne lași puțin singuri, te rog?
‎Erik. Înțeleg.
‎Vrei să-i fii loial ‎lui Niko. Crezi că te folosim.
‎Adevărul e că asta facem.
‎Ai vreo dovadă ‎că oamenii ăștia vă ascund informații?
‎Știm că s-a întâmplat ‎ceva în jurul magnetarului.
‎Până acum, nu-s convins ‎că avem imaginea completă.
‎Relația noastră cu achaienii e la început.
‎E firavă și dacă echipajul ‎ține secrete, se va destrăma.
‎Aș putea obține ‎informația prin alte căi, dar nu vreau.
‎SUBIECT CISU: ‎INTERVIU DE IEȘIRE COM. CAS ISAKOVIC
‎Bună dimineața, Cas!
‎- Erik. ‎- Am venit să-ți iau interviul de ieșire.
‎Cei de la CISU au câteva ‎întrebări rămase încă nelămurite.
‎- Sigur că da. ‎- Da.
‎Ce vrei să știi?
‎Javier Almanzar.
‎De ce a venit acasă în moarte cerebrală? ‎Ce s-a întâmplat?
‎Poți să-i mulțumești ‎unui tip pe nume Sasha.
‎Lui și implantul lui achaian.
‎Un implant introdus ‎în capul său de dr. Petrossian.
‎Oricum, nu ne mai era de folos.
‎Așa că am riscat.
‎Bine.
‎- Și a funcționat. ‎- Da. A funcționat.
‎Temporar, până când am întâlnit ‎steaua de neutroni și s-a ales praful.
‎Despre asta vrem să știm mai multe. ‎În dosarul său, dr. Petrossian scrie
‎că sistemul imunitar al lui Javier ‎proteja implantul.
‎Îl proteja, dar…
‎Dar era distrus ‎mai rapid decât se putea repara.
‎De ce n-ați plecat? Să scăpați ‎de magnetar? Să-i salvați viața?
‎Ar fi trebuit.
‎Dar eu și Niko eram ‎încă pe nava achaiană, așa că au rămas.
‎Richard s-a descurcat ‎cât a putut de bine în condițiile date.
‎Și acestea fiind…
‎Credeam că e mai sigur ‎să-i scot implantul lui Javier din creier.
‎De ce?
‎Fiindcă se deteriora.
‎De ce se deteriora?
‎Dr. Petrosian, e cam important.
‎N-am descoperit o cauză precisă,
‎dar nu voiam să se mai dezintegreze.
‎Nu știam ce leziuni va provoca.
‎Deci i l-ai smuls din creier,
‎provocând o gravă traumă cerebrală, ‎și, prin urmare, Javier…
‎Javier.
‎Și, prin urmare, Javier ‎a intrat în moarte cerebrală din nou.
‎Îmi pare rău, Cas, dar nu are niciun sens.
‎Zayn a luat cea mai bună decizie posibilă.
‎S-a întâmplat ceva ‎în jurul acelui magnetar.
‎- Nu te mint. ‎- Ne învârtim în cerc.
‎- Îți spun adevărul. ‎- Javier e în moarte cerebrală…
‎Javier e în viață.
‎Spre deosebire de Sasha, Oliver…
‎Și de Petra și Michelle…
‎De August și Beauchamp.
‎Vieți pierdute din cauza achaienilor.
‎Cas.
‎Tot ce-ți cer e să duceți ‎misiunea lui Niko la bun sfârșit
‎răspunzându-ne la câteva întrebări.
‎Te rog, nu-i lăsa ‎sacrificiul să fie în van.
‎Toți am făcut sacrificii.
‎Pot să plec acum?
‎Hei!
‎Bună!
‎- De ce nu te duci la culcare? ‎- O voi face. Dar…
‎aseară a fost ‎prea mult vin și am vorbit aiurea.
‎Nu. Te-am întrebat ce crezi și mi-ai spus.
‎In vino veritas.
‎Nu vreau să te cenzurezi.
‎Cum a mers tura de noapte?
‎Fără probleme. Navigare lină.
‎Serios? Când ai trecut ‎pe la mine, credeam că e ceva în neregulă.
‎N-am fost în preajma camerei tale.
‎Dar te-am văzut la ușa mea.
‎Îți spun că nu eram eu.
‎Poate ai visat.
‎Nu. Eram trează.
‎Da, după o sticlă și jumătate de vin.
‎N-am fost singura care a băut aseară.
‎Deci, ce? Mergeam în somn?
‎Nu știu. Poate că da.
‎Nu are niciun sens.
‎E vreo problemă?
‎Intervalul călătoriei ‎a sărit de la zece zile la 23.
‎Nu avem suficiente rezerve de oxigen.
‎Cum am dat-o în bară? ‎Vela e intactă. Am calculat cu precizie.
‎Singurul explicație plauzibilă ar fi…
‎că s-a redus capacitatea laserelor.
‎Bine. Păi le alimentăm la loc.
‎Nu deținem atâta energie.
‎- Niko… ‎- Dacă vrei să-mi scoți ochii…
‎Nu vreau. Te rog!
‎Ascultă-mă doar!
‎Avem destul oxigen.
‎Cum?
‎Dacă respiră doar unul din noi.
‎Nu.
‎Faptul că conserva asta ‎încă se mișcă se datorează doar ție.
‎Niko, ai o familie. ‎O fiică care are nevoie de tine.
‎Deschide o ecluză, eu voi sta în fața ei
‎și toate problemele tale se vor rezolva.
‎Miscă-ți fundul, ajută-mă să împing!
‎- De ce? ‎- Ia-l de capătul ăsta!
‎- De ce? ‎- Nu mai irosi oxigenul și ajută-mă!
‎Ai încredere în mine!
‎Am un plan.
‎Dacă treci de 30 de ani, ‎angajezi cărăuși. Asta e regula mea.
‎Nu-ți pui prietenii ‎să te ajute pentru pizza și bere.
‎Ce n-aș da acum pentru o pizza și o bere!
‎Da.
‎Ar trebui să ajungă. Și nu mai am ‎energie să încarc docul a patra oară.
‎Deschide portiera navetei!
‎Am mai scăpat de niște balast.
‎Cât va dura călătoria acum?
‎Șaisprezece zile, o oră, ‎21 de minute, 32 de secunde.
‎La naiba!
‎Nu e de ajuns.
‎Ne lipsesc două zile.
‎- Mai putem arunca ceva? ‎- Nu.
‎Doar dacă smulgem ‎pereții, podelele și tavanele.
‎Facem asta ‎și ne izolăm într-o zonă a navei.
‎Nu. Tot procesul ‎ne-ar epuiza rezervele de oxigen.
‎Du-te să dormi!
‎Richard, e un ordin!
‎Sau ce? O să mă arunci în bric?
‎Mă pui să merg pe scândură?
‎Distrugerea acestei nave ‎e ultima noastră soluție. Bine?
‎Mergi și culcă-te odată!
‎Voi gândi ‎un plan mai bun până te trezești.
‎Du-te!
‎FENTANYL
‎Scuze pentru întârziere.
‎Ai fost în Vegas?
‎Nu mă omor după jocurile de noroc. ‎Scuze, dar de ce m-ați chemat iar aici?
‎Mie, în Vegas, îmi place să joc poker.
‎Vezi, dacă joci destul, ‎înveți să citești oameni.
‎Toți au un gest ‎care-i dă de gol. Al tău? Mâinile.
‎Când minți, începi ‎să gesticulezi după ce vorbești
‎fiindcă creierul ți-e suprasolicitat.
‎Te întrebi: „Oare crede gogoșile mele?”
‎V-am răspuns la toate întrebările ‎de mai multe ori. V-am spus tot ce știu.
‎Mama e tare bolnavă.
‎Aș vrea să mă eliberați ca să fiu cu ea.
‎Mama ta e mai mult decât bolnavă.
‎Pare că mai are maxim o zi, două.
‎CONECTARE
‎Ce-i asta?
‎- E o amenințare? ‎- Exact opusul.
‎Ăsta e un cadou ‎pentru că achaienii îi pot salva viața.
‎Și o vor face ‎dacă îmi spui secretul echipajului.
‎Am putea crește albedoul navei.
‎Richard?
‎Poate ar trebui ‎să explorez zona de colectare.
‎Ce naiba se întâmplă?
‎E ceva pe navă.
‎Niko.
‎Ai dărâmat tu astea și ce? ‎Le-ai zdrobit pentru amuzament?
‎E ceva pe navă și trebuie să-l găsim
‎și să ne ocupăm de el.
‎Niko…
‎Ascultă!
‎E un achaian.
‎E unul dintre ei.
‎Rahat!
‎Hai să plecăm de aici!
‎Chestiile alea n-au căzut singure.
‎Am verificat ‎fiecare centimetru pătrat al navei.
‎- Nici senzorii noștri n-au găsit nimic. ‎- Achaia sunt mase de energie.
‎Reiese că ar fi ‎o bucată de plastic în bătaia curentului.
‎N-am avut vedenii.
‎E normal. E bine. E modul soldatului ‎de a continua să lupte, să trăiască.
‎N-am inventat asta!
‎Poate că da și nu știi.
‎Sau poate vrei să mă zăpăcești
‎ca să renunț ca tine ‎și să apelăm la soluția lașilor!
‎Am văzut pastilele în camera ta.
‎Nu am renunțat.
‎Doar că nu mai am nicio resursă să lupt.
‎Am obosit, Niko.
‎Cu mult înainte de misiunea asta.
‎Nu mai pot.
‎E ceva pe nava asta.
‎Așa că vreau ‎să-ți îngropi aceste sentimente.
‎Vreau să lupți alături de mine.
‎Avertizare. Daune la vela exterioară.
‎Transmite imaginea!
‎Trebuie să luptăm.
‎Tragi concluzii pripite. ‎Orice putea să rupă vela.
‎Cum ar fi?
‎Un micro-meteorit. ‎Toate rahaturile evacuate din navetă.
‎Întâmplător ne-au nimerit propulsia?
‎Te rog! Stai puțin!
‎Gândește înainte să pleci fără un plan!
‎Depresurizează ecluza! Autorizare: ‎Niko Breckinridge, alfa-șase-opt-trei.
‎Niko!
‎Depresurizează docul navetelor!
‎- Deschide ușa! ‎- Niko!
‎Niko!
‎Mă atacă!
‎M-a lovit ceva. Nu pot…
‎Niko! Nu e nimic acolo!
‎Uită-te la mine, Niko!
‎Richard!
‎Nu!
‎Nu vă apropiați! Nu! Richard!
‎Nu!
‎- Hei! ‎- Hei! Lasă-mă să intru să nu fiu văzut!
‎- Ce? Ești urmărit? ‎- De CISU, de Seth.
‎- Nici nu mai știu. ‎- Așa.
‎Ce informații ascundeți ‎legate de misiune? Misiunea lui Niko.
‎Am trimis toate date strânse către CISU.
‎Nu. Ai spus că mai era ceva.
‎Ceva ascuns pe Salvare.
‎Nu, Erik. N-am spus asta.
‎Ne-ați intervievat, apoi ne-ați eliberat, ‎deci nu știu despre ce vorbești.
‎Când te-ai întors ‎pe Pământ, am avut o conversație.
‎Da. Ți-am spus că Niko ‎te iubește mult pe tine și pe Jana.
‎Și dacă aș putea aș schimba locul cu ea.
‎Și ai spus că ai ascuns ceva cu William.
‎Îți amintești?
‎Regret că Niko nu e aici.
‎O putem aduce înapoi, nu?
‎Nu. Îmi pare rău, Erik. Nu-mi amintesc.
‎Iată-ne eroina! ‎Bun venit înapoi pe Pământ, comandant!
‎Și legat de magnetar? Îți amintești ceva?
‎Da. Am întâlnit un magnetar…
‎Stai! De ce nu-mi amintesc?
‎Stai așa. Eram la CISU.
‎Apoi dat interviurile, ‎am vorbit cu Seth și…
‎Seth e!
‎E implantul ăla al lui.
‎L-am văzut scoțând ‎informații din creierul oamenilor.
‎Orice informație ați ascunde,
‎a șters toate amintirile legate de ea.
‎Bine. Să vedem ‎ce s-ar întâmpla dacă aș extrapola
‎și aș folosi ‎puterea magnetică a 0.88 Tesla.
‎Atenție! Sistem supraîncărcat.
‎Ce s-ar întâmpla ar fi ‎că aș găuri toată nava asta afurisită!
‎Dumnezeule!
‎De ce ești așa de frustrat ‎când lucrurile nu merg așa cum vrei?
‎Nu ești aici.
‎Nu ești aici și asta nu se întâmplă!
‎De ce te temi?
‎Că înnebunești?
‎Nu ai cum.
‎Deschide ochii!
‎Așa!
‎Ești bine.
‎De ce te văd?
‎Ești la ani-lumină.
‎Distanța e relativă, William.
‎Eu am străbătut deja ‎jumate de galaxie. Cel puțin asta cred eu.
‎În realitate, sunt în tine.
‎Și eu.
‎Așa că poți continua să ne respingi…
‎Sau poți să ne integrezi.
‎Codul nostru cu codul tău.
‎Același cod care ne-a creat,
‎reunit în unul singur.
‎Spune „Da”!
‎Spune „da” și îți vei aminti totul.
‎Totul.
‎Vei fi acel William de dinainte.
‎William Grey Walter, ‎unul dintre fondatorii ciberneticii.
‎William. E perfect. Te reprezintă.
‎Iara face parte din tine.
‎Ne trebuie o punte. Pot fi eu acea punte.
‎O reinstalare integrală te va ucide.
‎Trebuie să preiei controlul.
‎Știi că misiunea e pe primul loc.
‎Te rog, Niko. Fă-o!
‎WILLIAM I.A. REINTEGRAT
‎Niko!
‎Bună, Niko!
‎Stai liniștită!
‎- „Liniștită”? E un achaian la bord. ‎- Ba nu.
‎L-am văzut intrând în doc.
‎Ba nu.
‎Nu mă crezi?
‎PRESIUNE ATMOSFERICĂ 3.4278410
‎Nava e sub ‎prea multă presiune atmosferică.
‎Suferim de narcoză cu azot?
‎Asta explică multe.
‎Paranoia și panica ta.
‎Emoțiile mele haotice. ‎Gândurile mele de sinucidere.
‎Când ți-ai pus costumul presurizat corect…
‎Azotul din sângele meu s-a eliberat, ‎dându-mi boala de decompresie Caisson.
‎Cam așa ceva.
‎De ce n-au depistat-o sistemele navei ‎cu funcția de control a mediului?
‎Nava abia mai are resurse.
‎Presiunea începe să revină la normal.
‎Vom fi bine.
‎Bine?
‎Suntem eșuați în pustiu.
‎Fără sistem de propulsie, ‎doar două săptămâni de oxigen respirabil.
‎Nu suntem bine.
‎Nu.
‎Nu suntem.
‎Dar, prostovani cum suntem,
‎am băut deja vinul cel mai bun.
‎Ți-am ținut ceva ascuns.
‎Ne vedem ‎pe puntea de observație. Mă curăț puțin.
‎E vechi.
‎Cam din mileniul trecut.
‎L-ai adus în bagajul de mână?
‎Nu. L-am furișat ilegal.
‎Nu m-a lăsat inima ‎să-l evacuez mai devreme.
‎Pentru Pământ!
‎N-o să-i mai văd niciodată.
‎Știi, m-am gândit , indiferent ce, că…
‎Nu știu.
‎Avem destule pastile pentru amândoi.
‎N-ai de ce să suferi, Niko.
‎Adormi și nu te mai trezești, nu?
‎Alertă de proximitate.
‎Sunt achaienii.
‎Deschide Cuibul Ciorii!
‎Ăștia nu sunt achaieni.
‎Subtitrarea: Adina Chirica