EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Då var jag inne.
-Radiokontroll. -Vi hör dig klart och tydligt.
Uppfattat.
Behåll dräkten på. Atmosfären verkar inte gå att andas.
Det har jag inget emot.
Här finns ingenting.
Ingenting?
Inga livstecken?
Jag ser bara sporadiska energiflammor.
Annars är här tomt.
Helt tomt.
Det stämmer inte.
Det här är ju ingen obemannad satellitstation direkt.
De måste vara här någonstans.
Skannern visar ett energiavtryck.
Till vänster om dig.
Jag skickar över bilder.
-Ser ni det här? -Vad är det?
Det är otroligt.
Det lyser.
Det är stort. Det…
…bildar något enormt.
Det kan vara miljardtals nanomaskiner som samarbetar.
Eller så är det där achaierna.
De är något mellan energi och maskin.
Det är som om ringen lever.
Den bjuder in mig.
Salvare, hör ni mig?
Vi hör dig.
Jag är halv…
UPPKOPPLING BRUTEN
William.
Jag vet inte om Nikos radio och livslinje blockeras.
-Kan du fixa det? -Nej, inte mot achaiatekniken.
-Vi visste att vi kunde tappa kontakten. -Ska vi skicka någon?
-Inte än. -De ska förhandla.
Låt Niko sköta förhandlingen.
Visa vårt förtroende. Ett ingripande kan tolkas som aggression.
-Var det inte aggressivt att blockera oss? -Tänk om de sätter in ett implantat.
Varför skulle de göra det?
För att få Salvare att börja spränga planeter?
-Hon skulle vägra. -Tror du jag hade ett val?
Du var medvetslös.
Gör de det märker jag det så fort Niko kommer ombord igen.
-Du märkte inte Sasha… -Jag skannade honom själv.
Sluta nu.
Nu ska vi inte dra förhastade slutsatser.
William, kör alla tester du kan.
-Säg till så fort något förändras. -Självklart.
Om achaierna vill förstärka sitt skepp mot vårt
så stärker vi vårt mot dem.
-Med Iara? -Hon är hälften achaia.
Hon kan vara mottaglig för achaiasignaler. Vi borde isolera henne ännu mer.
Det här har ju fungerat.
Men gör ändå en komplett felsökning.
Dubbelkolla alla hennes brandväggar.
Ska bli.
-Jag går ut. -Nej, du får inte. Det är för farligt.
-Jag ska avsluta August och Olivers jobb. -Vänta.
Javier och Iara borde inte få vara ensamma.
Det är inte säkert att vi kan kontrollera dem båda.
-Vi kan väcka en ny tekniker. -Ja, när Niko kommer tillbaka.
Cas…
Jag tycker faktiskt att det faktum att Niko överlevde infarten i ringen
är ett ganska gott tecken.
Det tycker faktiskt inte jag.
ANALYSERAR BRANDVÄGGSSÄKERHET
Har du varit vid havet någon gång?
Vilket? Jorden har fem världshav.
Jag har läst att havet gör att människor faller i meditation.
Färgen blå är lugnande och tidvattnet slappnar av hjärnan och ändrar dess…
Tystnad är också skönt.
Jag skulle kunna göra om rummet till en badstrand.
Vart vill du komma?
Du har förlorat tre vänner.
Du är ledsen, och det skulle kunna trösta dig.
Det skulle inte hjälpa.
Jag dödade dem inte, Javier.
-Nej, men dina vänner. -Vi är inte vänner.
-Jag är lika mycket människa som achaia. -Precis. Därför är du ett hot mot skeppet.
Är inte du det?
Det är achaiatekniken du har i hjärnan som håller dig vid liv.
-Är inte det farligt? -Vi är inte likadana.
Nej, du har rätt. Bara en av oss sitter bakom en brandvägg.
Det är inte så otroligt.
Havet, alltså.
-Du har alltså varit där. -En gång.
Ja.
Det var massor av turister och skräp på stranden.
Det var varken kul eller avslappnande.
Men tack för omtanken.
-Mot dem också. -Jag är faktiskt ledsen.
Javier.
Du är inte heller fri.
Inte på riktigt.
-Hittar du något? -Nej.
Laser funkar inte. Ljudvågor har ingen effekt.
Varken vatten i högtrycksstrålar eller hackor heller.
Har du testat en plasmakniv?
Om du hade tänkt spränga dig in och rädda Niko… Lycka till.
Den här skiten är helt oförstörbar.
Vi ska inte rädda Niko.
-Jag antog bara… -Vi vet inte vad som sker.
Innan vi vet det ska vi inte spränga någonting.
Okej.
Har du sagt det till Cas?
Jag hade inte fel, alltså.
-Hon har starka känslor för Niko. -De är krigskompisar. De har stridit ihop.
Visst. Men om det här går snett…
…måste Cas kunna fatta svåra beslut snabbt.
Fortsätt så. Testa med plasmakniv.
Det kan inte skada.
Vad är det här?
Svara!
Mamma?
Avsluta simuleringen,
eller vad det nu är.
Genast.
Kan vi åka hem?
Du är inte verklig.
-De skapade dig av mina minnen. -Det är jag, mamma.
Jana. Är det verkligen du?
Är jag död?
Är vi döda?
Varför säger du så?
Jag var ju sjuk.
Jag kunde inte röra mig, och jag var jättetrött.
Efter att pappa hade träffat utomjordingarna.
Jana. Vad är det?
-Pappa väntar på mig. -Var?
Utanför.
Jag vill inte lämna dig.
Gå du.
Gör det.
Men du ska få göra mig en tjänst.
Ta den här.
Ta hand om den.
Tills vi ses igen, okej?
Lovar du?
Jag lovar.
Hej då.
Jana.
Jana!
Erik?
Jana!
-Erik. -Jana.
Erik!
Det här är en meditationsplats, vännen.
Mamma?
-Det ser bra ut, William. -Testar FTL-grupperingarna. Var god vänta.
Bra jobbat, Cas.
Tacka August och Oliver, inte mig.
-Vi kan inte bara vänta här. -Jag håller med.
William, hur ligger vi till?
-Inget nytt från achaiaskeppet. -Som jag trodde.
Vi kan inte bara vänta på Niko längre. Jag tänker skicka in Iara.
Hon är halvachaia.
Därför är det bara hon som kan hitta Niko och rädda henne.
-Exakt. Kan du be henne? -Vänta nu här.
Hon kanske lurade oss att ens skicka in Niko.
Det här kan vara Iaras invecklade flyktplan.
Men Iaras kod är sparad på Salvares…
Även om hon vill sticka, så går inte det.
Iara är en del av Salvare på samma sätt som William.
Istället för att använda Iara har vi satt henne bakom en brandvägg.
-Hon hotar ju vårt skepp. -Allt hotar vårt skepp.
Det såg vi när de sköt och dödade två av oss.
Vi behöver hjälp.
Kom här, gumman. Ta en kopp te.
Jag dricker inte te.
Bara kaffe.
Kaffe.
Starkt som min dotter.
Gumman, det här är ju inte verkligt.
Vi är på den där fåniga retreaten du åkte på med Erik.
Den här karaffen är en bröllopspresent du absolut ville behålla,
och så är jag här.
-Ni har kapat min hjärna. -Du valde själv gränssnittet.
Jag är en manifestation hämtad ur dina minnen.
Presenterad av hippocampus. Tankar som fått form.
Men varför du…?
Varför hon?
Du kanske ser mig som någon du kan styra över.
Definitivt inte.
Jana var inte heller verklig.
Det var hon väl inte?
Ingen mamma ska behöva se sin dotter så.
Som om det inte var tillräckligt svårt att vara ifrån henne.
-Varför visade ni mig det, då? -Vi ville visa dig vad vi är kapabla till.
-Jana var sjuk. Erik tog henne till oss… -Vilken sjukdom?
Vi hjälpte henne. Vi räddade hennes liv, Niko.
Nej.
Vi kan ta dig och besättningen tillbaka till jorden.
Ta er hem igen. Ta dig till din familj där du hör hemma.
Och i gentjänst?
Du är lika rakt på sak som din pappa.
Jag är här för att förhandla, inte lösa mammaproblem.
Kan vi sätta igång?
Låt oss förhandla.
Som gentjänst…
…vill vi att du talar åt oss.
Vad ska jag säga?
Achaierna är här i fred.
Vi har väldigt olika definitioner av fred…
…mamma.
-Iara, vi är redo. -Tror du inte att de kan upptäcka dig?
Oroa dig inte. Vi är gjorda av samma kod.
-Bara till hälften. -Det räcker.
De kommer inte att märka mig. Jag lovar.
Jag är redo.
Det kommer en flodvåg av data till våra servrar.
De hackar våra system. Stäng ner. Koppla bort Iara.
Nej, det är inte achaierna, det är vi. Achaiernas data kommer från Iara.
-Hackar Iara achaiaringen? -Det ser så ut.
-Jag ansluter till en säker server. -Glöm datan, Iara. Leta bara upp Niko.
Hon är ju redan där. Det är bra om vi får deras data.
-Läser de av henne? -Jag ser inga ändringar i aktiviteten.
Du hade rätt. Iara är en resurs vi måste använda rätt.
Nu gör vi det här på riktigt.
Data är det bästa skyddet mot achaierna.
Iara, ta det du kan, men Niko är främsta prioritet.
-Stanna inte längre än du måste. -Uppfattat.
Allt är svart och vitt. Rätt och fel.
Det är också en dålig sida av din far.
-Ni slaktade en hel art. -Det var inte vi.
De hade implantat.
Såna ni tryckte in i Sashas huvud.
Det var stora fält fyllda med lik.
-Hela planeten var en gravplats. -Det var de som startade kriget.
Det var ni som avslutade det, genom att förstöra deras planet.
Är det så ni gör?
-Mot arter som gör motstånd?` -Fel.
Zakirerna erbjöds samma överenskommelse.
Miljöföryngring och obegränsat välstånd.
Det var de rika, etablissemanget, som gjorde motstånd.
"Det finns säkert en hake." De andra på Zakir bönföll oss om hjälp.
Fraktioner startade inbördeskrig. Det ledde till ödeläggelsen.
Nu är de bara damm på grund av er.
Nej.
På grund av er.
Det var ni som lade er i.
Ni sprängde vår artefakt och mördade tusentals achaier.
Därför hämnades vi mot er.
-Jag försvarade dem. -Nej.
Jag hjälpte dem.
Vem är den här fågelungen?
-Cas bad mig att leta efter dig. -Du borde inte vara här, Iara.
Iara?
Jo, du borde vara exakt här.
Hur kunde du…?
Jag känner av dig.
Det är…
-Det är omöjligt. -Här hos oss är du ansluten.
Vad vacker du är. Du är så fin på utsidan.
Fast på insidan är du en blandras.
En byracka.
Du låter människorna hålla dig inlåst.
Du törstar efter deras godkännande. Du skulle göra vad som helst.
Du skulle stjäla från oss.
-Det var inte meningen. -Låt henne vara. Det här är vår sak.
Kära nån.
Hela livet har du bara velat skydda saker och rädda folk.
Som den lilla fågeln i trädgården. Minns du?
Den föll ur boet när den skulle lära sig att flyga.
Jag sa åt henne att mamman skulle ta hand om den,
men hon oroade sig för katten.
Hon gjorde ett mysigt litet bo åt den av tidningspapper.
Tills du försökte mata den.
Hur länge överlevde den? Ett par dagar?
-Sluta nu. -Du vill väl, raring, det vet jag.
Men tror du verkligen att du vet bäst?
Nej!
Det är tragiskt.
Hos oss hade du blivit storartad, du skulle ha varit fri.
Nu får du aldrig känna det.
Iara.
Nej. Iara!
-Gick det bra? -Ja, det gick bra.
-Niko lever. -Såg du henne? Vad såg du?
Det var ett slags simulering på jorden…
-Hon såg Niko. -Hon levde.
-Var hon skadad eller inlåst? -Hon var uppklädd till fest.
-Hade hon inte dräkten på? -Inte i simuleringen.
-Och på riktigt? -Hon levde.
Vi talades jag vid. Jag var i fara.
Du?
De var inte glada.
-Du kan inte åka dit. -Vi skickade Iara, det var en aggression.
Vi är i krig, kapten. Tänk som en soldat nu.
Vi skickade in en spion som avslöjades. Hur länge till får Niko leva?
Vi måste förbereda oss för återresan till jorden.
Låt inte dina känslor för Niko äventyra hela vårt uppdrag.
Vi är lätta måltavlor.
Hoppar vi mot jorden nu följer de efter, och vi har inte uppnått något.
Stanna nu och tänk efter. Gör det Niko väckte dig för att göra.
Hitta ett sätt att komma hem. Under tiden tänker jag rädda Niko.
Inte på grund av känslor och skit,
utan för att hon är besättningens högsta befäl.
Niko och de skeppshemligheter hon besitter får inte hamna i fiendehänder.
Om du lämnar skeppet för jag befälet på Salvare,
och då gör jag allt som krävs för att ta oss hem till jorden.
Uppfattat?
Uppfattat.
-Skytteln sitter på andra sidan skeppet. -De skulle upptäcka mig i skytteln.
Vi litade på dig och bjöd in dig till vårt skepp.
Vi välkomnade dig med öppna armar.
Och du skickade in en tjuv.
Hon är ingen tjuv.
Besättningen skickade Iara för att de tror att jag är i fara.
De hackade skeppet, Niko. De stal information.
-Vi vet ingenting om er. -Ni kunde väl ha frågat?
Jag står ju här och frågar.
Hur många är ni?
På skeppet, i universum?
Hur länge har ni utforskat rymden?
Vad vill ni?
Vad vill ni oss?
Jag har ju sagt det.
Fred.
Vi försöker ge dig ett sätt att komma hem, Niko.
Svara på mina frågor först.
Du har alltid varit så stark.
Jag förstod aldrig
att du egentligen behövde bli skyddad.
Låt mig hjälpa dig. Låt mig vara din mamma.
Jag säger det igen:
Du är inte min mamma, och jag behöver inte skyddas.
Vill du att jag ska sprida ditt meddelande
får du fanimej säga sanningen först.
Vad vill ni oss egentligen?
Annars kan jag aldrig säga till jorden att achaierna kommer i fred.
Du har helt rätt, Niko.
Vi har inte varit helt tydliga.
Vi tar det från början igen, eller vad säger du?
DÖRR LÅST
Jag har svikit dig, gumman.
Jag har svikit er båda.
Jag är verkligen ledsen.
TILL MINNE AV JANA BRECKINRIDGE WALLACE
Det var vårt jobb att skydda henne.
Vad dog hon av?
Hon blev sjuk.
-Hon blev frisk. -Hon blev sjuk igen.
Hur?
Dagen hon föddes lovade vi varandra att alltid skydda henne.
Att älska henne.
Att du skulle vara närvarande även om din mamma aldrig var det.
Men hon dog.
Du åkte, hon blev sjuk och sen dog hon.
Hon ropade efter dig, Niko. Hon ropade efter sin mamma.
Hotar ni mig med min dotters liv?
Är det så ni förhandlar?
Vi har ingen framtid med achaierna.
Om ni tvingar mig att välja mellan mänskligheten och min dotter…
…så väljer jag mänskligheten.
Det är okej.
Jag förstår.
Det är okej.
Du är inte min man. Kom inte hit.
Kom inte hit, sa jag.
Du väljer fel sida.
Du har alltid valt uppdraget framför oss.
Du är precis likadan som din mamma.
Niko!
-Förhandlingen gick dåligt. -Skojar du?
Vi måste till skytteln. Kom.
Pappa?
Hej. Nej, du. Ta det lugnt.
Jag mår ju bra nu.
Ja, för du är frisk nu.
Precis som de lovade.
-Är jag inte sjuk? -Inte nu längre.
-Kolla. -Vad är det?
KÄRLEKEN ÖVERVINNER ALLT
Jana, gumman…
Det här är mammas ring.
Var fick du tag på den?
Jag träffade henne i artefakten. Hon bad mig ta hand om den.
Okej.
Du råkar inte ha en achaiaordbok till övers?
-Ser du inte vad som är fram och bak? -Har de fram och bak?
Det vet väl du?
-Har du problem med mig? -Nej, bara med grejen i ditt huvud.
-Tack för ärligheten. -Jag är alltid ärlig.
Fyra achaiaskepp är på väg rakt mot oss.
-Vi kan inte stanna här. -Cas och Niko är ju kvar på skeppet.
Förbered ett hopp.
-Jag behöver din hjälp igen. -Jag åker inte tillbaka.
-Jo, du ska ge oss ett försprång. -Hur?
Du ska lamslå skeppet, störa sensorerna.
Gör vad du kan för att ge oss tid att hoppa.
-Vi får som mest några minuter. -Det räcker.
Åk över och gör det.
Är det inte ironiskt?
Jag hjälper er att komma loss, men är själv inburad.
Om du hackar achaiaskeppet tar jag bort dina brandväggar.
-Hur kan jag lita på det? -Har du nåt alternativ?
Salvare, hör ni mig? Vi är vid skytteln.
-William, Richard, hör ni oss? -Hallå!
Radion är utslagen. De hör oss inte. De startar FTL-motorn.
Undertexter: Sara Palmer
TILL MINNE AV VÅR KÄRA VÄN PAUL QUINN