Hold op!
Skinheads! Skinheads! Skinheads!
- Vi støtter National Front. - Hvorfor?
- De er ikke englændere. - De hører ikke hjemme her!
Det er en kulturel kampagne.
Vi som organisation er imod alle former for racisme i England.
Vi kæmper ikke kun mod National Front -
- men også den universelle racisme i Storbritannien.
Ønsker I, at vores land skal besættes -
- af en masse kakifarvede snydere?
DET ER VORES LAND LAD OS TAGE DET TILBAGE
Red Saunders Grundlægger af Rock Against Racism
Jeg har været involveret -
- siden jeg blev kulturelt aktiv på venstrefløjen.
Jeg drev et studie i Soho i West End.
Vi havde en politisk teatergruppe, som hed Kartoon Klowns.
Der ser ud til at være et underligt fænomen på Jorden.
En herskende klasse, der er korrupt.
Om aftenen øvede vi, og i løbet af dagen arbejdede jeg som fotograf.
Jeg blev bedt om at fotografere en punkaften for musikmagasinet NME.
Pludselig gik The Clash på med et brag.
15 minutter med utrolig energi, kraft og volumen -
- og tekster om arbejdsløshed og fremmedgørelse af ungdommen.
Så var det slut.
Økonomien havde det virkelig dårligt.
IMF krævede nedskæringer i lønninger og kontanthjælp.
Hele atmosfæren var meget mørk og hård.
Højrefløjens presse kørte på den samme melodi om -
- at vi ville blive invaderet.
Hvor vil De hjemsende de immigranter til, som erfødt her?
Lige hvorhen de vil.
De fleste er statsborgere i deres hjemland, selvom de er født her.
Personen ville blive anholdt og deporteret -
- ligesom folk om bord påkrigsskibe i slutningen af det 18. årh.
- Hvor vil De trække linjen? - Jeg ville trække den lige før det.
"VI SÆTTER HVIDE FØRST" - NF
National Front voksede voldsomt.
Webster organiserede de rigtige optog og sagde de rigtige ting.
Det lykkedes dem, som de sagde, at "møve sig ind på løbesedlerne".
Red vores land fra en invasion -
- hvor de indtrængende har sorte, brune og gule ansigter!
Red og jeg sad på pubben og talteom National Fronts succes.
Især i mit område, Walthamstow.
Det var de sædvanlige syndebukke: Asiater, sorte og så videre.
Vi ønskede at arrangere en koncert og kalde den Rock Against Racism.
Bowie lukkede også en masse lort ud på det tidspunkt.
"Briterne er klar til fascisme" - David Bowie i Playboy, 1976
Derefter kom Clapton med detracistiske gylle i Birmingham.
"MP" Clapton ønsker at se støtte til Enoch
Eric Clapton er kendt som en stor bluesguitarhelt.
Blues kom ud af slaveriet, og han hyldede Enoch Powell -
- den største britiske fortaler for hvid overmagt dengang.
Først troede vi ikke på det.
"Ud med de sortsnuskede..." "Ud med de sorte"
Der blev brugt mere tid dengang på at advare os om -
- at landet ville blive "en koloni inden 10 år".
Jeg blev så vred og følte, at vi var nødt til at gøre noget.
Jeg har svaret.
"Da vi læste om Claptons støtte til Powell, var vi ved at kaste op."
"Helt ærligt, Eric. Du er rockens største kolonialist."
"Vi vil skabe en bevægelse mod, at racisme forpester musikbranchen."
"Vi opfordrer til støtte til Rock Against Racism."
"PS: Hvem skød sheriffen, Eric? Det var fandeme ikke dig, kammerat."
Jeg sendte den til musikpressen, og to uger senere blev den trykt.
Clapton - kolonialist af sort musik
Skriv til Rock Against Racism
IRATE KATE KONTORCHEF
Jeg så Reds indlæg i NME og skrev til ham, og han svarede.
Han inviterede mig til et møde.
Ja, du må gerne være med. Vi har brug for mennesker med energi.
Svar hurtigt. RAR Østlondon
En regnfuld aften tog jeg til East End.
I rummet var der kunstnere, forfattere og politiske aktivister.
Det var en flok, jeg ville være sammen med.
Jeg besøgte trykkeriet ganske ofte.
Syd og Ruth var naturligt tiltrukket af det.
Energien, spændingen og potentialet ved det var det, der tiltrak folk.
SYD TUNE FOTOGRAF
Syd var dokumentarfotograf i Australien -
- så det var naturligt, at han havde kameraet med til London.
Ruth var dygtigog havde en god fornemmelse for det grafiske -
- som passede perfekt til punkeksplosionen.
Dette er foto er fra iD Magazine.
Jeg tror, at jeg hvidtede det med rettelak.
Det her er vores allerførste fanzine.
Navnet Temporary Hoarding henviste til voldsom hamstring på gaden.
Derudover var bogstaverne "RAR" inkluderet i "Temporary".
Det handlede meget om at klippe og klistre.
Rod Stewart, som jeg holdt meget af, sagde:
"Enoch Powell har ret. Indvandrere skal sendes hjem."
Han var lige flyttet til Los Angeles. Han lukkede lort ud.
Jeg skilte mig af med alle hans plader.
Vi ville sikre os, at folkkunne udtrykke sig -
- og at udtryksformen var en politisk handling i sig selv.
Dr. David Widgery, som støttede os tidligt, skrev dette.
Det er som et mini-manifest.
"Vi vil have rebelsk musik fra gaden, der nedbryder vores frygt for andre."
"Krisemusik. Nu-musik. Musik, der ved, hvem den rigtige fjende er."
"Elsk musik. Had racisme."
Det var skræmmende, fordi punken kunne have gået den anden vej.
Nogle bands havde fans i National Front.
NF solgte aviser uden for skoler og rekrutterede på gaden.
De fleste slagsmål i skolen skyldes racisme.
Det er ikke jalousi, had eller noget, der bare sker, men racisme.
National Front ønsker en syndebuk for det, der sker i landet.
Idéen med RAR var at få folk til at tvivle.
"Kan du virkelig lide NF? Ønsker du ikke en fremtid?"
Det var ikke marchmusik. Det var baseret på ska, sort musik.
Jeg var den eneste hvide på en klub i Peckham.
Alle spekulerede på, hvad jeg var for en.
Jeg mødte Red Saunders, og han sagde fornuftige ting.
"Vi skal sammen skabe noget, vi er stolte af."
"Vi må prøve at udslettedenne grimme dæmon i vores samfund."
"Det kan vi kun gøre ved at blive enige."
Har I ikke noget imod hvide blandt publikum?
Nej, reggae er for alle.
Ikke kun for sorte, men for hvide, gule, grønne... For mennesker.
Der skete en kulturel eksplosion.
Det var heldigt for os hos RAR, for vi syntes om det.
Vi hoppede på toget, da dørene åbnede på stationen.
Punkere og reggae-bands stod på, og bang!
Dette er den første RAR-koncert med Matumbi, Dennis Bovell.
Vi havde en utrolig række optrædener den aften.
Vi havde det fantastiske punkband 999.
De var så energiske som The Clash og så provokerende som Sex Pistols.
Myndighederne blev vrede, fordi folk var presset sammen overalt.
999's publikum var punkere fra den hvide arbejderklasse.
Vi blandede sorte og hvide bands for at slippe af med frygten.
NF's eneste værktøj er frygt.
Det var vigtigt, at RAR havde en politisk stemme med sit eget fanzine.
Temporary Hoarding kunne gøre lidt mere end bare antiracisme.
HVORDAN OPSTOD RACEHADET?
I vores legioner af sorte skjorter marcherer Englands fortid!
1939-1945 EUROPA DECIMERES AF KRIG
I 1950'erne og 1960'erne brugte britiske arbejdsgivere -
- sort arbejdskraft fra Caribien og Asien.
I dette land, om 15-20 år -
- vil den sorte mand have taget magten over den hvide.
Imperiets mor, Storbritannien, måtte lade sine børn slå sig ned i landet -
Men de fik ikke lov til det med værdighed.
Da de sorte ikke accepterer nedværdigelse -
- har Storbritannien enoprørsk sort tilstedeværelse i sin midte.
Vi udfordrede imperialistiske idéer. Undertrykkelse af folk.
Raceinddeling i Indien og synetpå briterne som en overordnet styrke.
En overlegen race.
ALLE ØNSKER FRED
Min far arbejdede for befuldmægtigede i det britiske imperium.
Jeg voksede op i Vestafrika. I Nigeria.
Jeg kan huske det hvide overherredømme -
- med de europæiske klubber.
Der var en uofficiel apartheid i hele systemet.
Min farrapporterede om Foråret i Prag i 1968 -
- da mange forfattere og kunstnere kæmpedeimod Sovjetunionen.
Min mor havde været involveret i borgerrettighedsbevægelsen i USA.
Vi flyttede til Australien i 1960.
En del af tiden tilbragte jeg på øen Palm Island.
Der var fuld apartheid.
Vi gik ikke på den samme skole som aboriginals. De havde deres egen.
Min bedstemor var stemmeretskvinde -
- så jeg har mindst togenerationer af aktivisme før mig.
KNUS RACISMEN
Vi sender de sorte hjem! Vi sender de sorte hjem!
NATIONAL FRONT-MØDE MAJ 1977
NF mener, ligesom nazisterne, at hvide europæere er andre overlegne -
- og at den hvide race skal bevares.
Briterne forlader det indre marked -
- og opretter nye forbindelsertil det hvide Rhodesia og Sydafrika.
En del af det, RAR gjorde, var at se racisme som et hvidt problem.
Tanken var, at vi, måske ubevidst, levede med en kolonial arv.
Jeg har lært at tale med de indfødte.
Kom i gang, din jubelidiot!
Jeg vil rapportere et blackout. Hvad han har gjort? Flyttet hertil.
Hvad mener du med: "Ikke andet?"
STEM PÅ NF
FORSVAR DEN BRITISKE YTRINGSFRIHED
Ekstrem racisme betragtes nu som en acceptabel politisk holdning.
Forestil jer, at medierne viser f.eks. sorte revolutionæres retorik.
Jeg vil via stemmesedlerne -
- øjeblikkeligt bringe farvet indvandring til ophør -
- og hjemsendelse af alle farvede immigranter og deres pårørende -
- til deres oprindelseslande.
- Hvad hvis de ikke rejser? - Det vil de.
"Hvad hvis de ikke vil rejse?" Han sagde: "De skal nok rejse."
Så vil der være kreaturvogne, og vi ved, hvad det betyder.
Rock Against Racismevar hvide, der omsider indså -
- at her fandtes racisme.
Seriøst! Sorte levede med det.
HVAD SKER DER MED VORES LAND?
LAD LONDON LEVE! STEM PÅ NATIONAL FRONT
NF fik sine bedste resultater i Bethnal Green & Bow med 19,2% -
- og i Hackney South med 19 %.
- National Front er nazister! - Knus National Front!
Derefter koncentrerede vi os fuldt ud om organiseret politik.
Kate Webb var den yngste af dem -
- der arbejdede på fuld tid på RAR-kontoret.
Vi druknede i breve, og Red og de andre gav mig et skrivebord.
Jeg samlede en masse mennesker, og vi havde breve over hele gulvet.
Vi hentede breve, læste dem højt og svarede så hurtigt, som vi kunne.
Jeg er 15 år, hvid og holder af reggae.
Jeg hader fordomme.
Jeg vil gerne vide mere om RAR.
Jeg købte jeres blad til en koncert og var imponeret over indholdet.
Det ville være nyttigt her.
Det nærmeste sted, hvor sorte accepteres, er Cardiff, 30 km herfra.
Der varet antiracistisk engagement -
- for, at vi skræmmende nok kunne få en National Front-regering.
Jeg er sammen med en sort fyr og ignorerer, hvad folk siger.
Jeg kan huske et brev fra et barn i Aberystwyth: "Min lærer er fascist."
Send 30 eksemplarer!
Det kunne være 14-årige Ted fra Bognor Regis, og vi skrev:
"Kære Ted, der er ingen RAR-gruppe i Bognor Regis."
"Nu er du RAR i Bognor Regis."
Vi har lavet to numre takket være jer.
Dette handler om bands, og det næste om fans, håber vi.
Det var en stor succes for Temporary Hoarding.
RAR: Hvad mener du om NF? JR: Jeg hader dem.
Vi arbejdede på det næste blad og den næste koncert.
1.500 PERSONER DUKKEDE OP I ROUNDHOUSE
Rock Against Racism-banneret blev lavet med transferprint.
Sådan var det. Det var alle mand på dæk.
"Hvis man nedgøres igen og igen, må man indtage et standpunkt."
Vi havde koncert-retningslinjer for RAR-grupper -
- i Lowestoft, Leeds eller hvor de end var.
"Sørg for at have kontrol med scenen."
Ingen uautoriseret brug af mikrofonen."
Mange ønsker at stoppe RAR-optrædener
Kontakt os med idéer, så kan vi bidrage med råd
Det er dyrt
Find ud af, hvad spillestedet koster at leje
SKOLEELEVER MOD NAZISTER
Vi er modstandere af National Front og vil stoppe dem allerede i skolen.
"Kom og diskuter, hvordan vi kan stoppeNational Front i skolerne."
"Vel mødt! Sorte og hvide sammen."
"Skoleelever mod nazister." Ikke dårligt.
Jeg var til en RAR-koncert.
Folk stod med næverne i luften og råbte: "Sorte og hvide sammen."
Jeg begyndte at læse om det og indså, hvad National Front laver.
RAR er omkring et år gammelt nu. Det lykkedes os at overleve.
Vi har spredt vores budskab ved over 200 koncerter
DROP RACISMEN VI MÅ TAGE STILLING NU!
Hun var en af de første kunstnere, som talte om det her.
RAR: Fik du meget kritik fra hvide?
Poly: Ja. Det var svært, når hvide venner sagde "nigger" og den slags.
Hun skabte noget for sig selv.
Den måde, man forventede at sorte kvinder så ud på -
- er med meget hud og et eksotisk indslag.
Et af problemerne nu handler om identitet.
Alle prøver at identificere sig med noget i stedet for med sig selv.
National Front er stærkest, når de lokker de unge til at slutte sig til.
I min skole forventes alle at blive fabriksarbejdere og den slags.
Det er en deprimerende skole, og man lærer ingenting der.
Man skal bare videre til fabrikken rundt om hjørnet.
Er mange af jeres fans arbejdsløse? Har de det på samme måde?
Hvis der var jobs, havde vi måske sunget om kærlighed og kys.
Layoutet er fyldt med historiske referencer.
Dels skulle de ligne fredløse, som det kendte billede af James-banden.
Det var delvist det, med kisterne de er i -
- men det var også en reference til Pariskommunen i 1871 -
- hvor man stillede tilhængerne op og dræbte dem.
Bladet blev solgt ved koncerter og demonstrationer.
Når vi havde råd til at lave et nyt nummer, så gjorde vi det.
Jeg og min elskede.
Det er Notting Hill Carnival i året for "Heavy Manners".
Det må have været i 1977.
ET ÅR MED UNDERTRYKKELSE
STOP NEDSKÆRINGERNE
Vi tog forskellige emner op.
Her er et godt eksempel i form af kropsvisiteringslovene.
Politiet anholdt hele tiden sorte unge, og her er et citat:
"På en ukendt dato planlagde du at stjæle fra ukendte personer."
Det krævede kun politiets ord, for at man kunne dømmes.
Det blev brugt, som min ven Linton Kwesi Johnson sagde -
- helt skrupelløst mod os.
Du er anholdt.
"Dagdriveri og planlagt tyveri."
Ens forældre gav en besked på ikke at være ude efter kl. 22.
Hvis vi var på en klub, og nogen ikke dukkede op -
- var det første, vi gjorde, at tjekke på den lokale politistation.
På turen mellem hjemmet og der, hvor man skulle hen -
- kunne man blive anholdt.
Det gjaldt om at få personen ud fra politistationen.
At overnatte der var også farligt.
"Bliv indenfor og pas dig selv, så behøver du ikke frygte politiet."
Jeg var radiograf.
De satte mig i en vogn og kørte mig til et varehus.
Jeg tænker stadig på, hvad der mon var sket, hvis de to hvide kvinder -
- havde sagt: "Ja, det er hende." Hvordan havde mit liv udviklet sig?
VI SKAL NOK FJERNE DET SMØRREDE GRIN
KÆMP IMOD
Politiet kom til en klub, hvor jeg afholdt et soundclash-arrangement.
De kom ud fra toilettet, hvor de havde anholdt en person.
Publikum besluttedeat befri fangen.
Så blev jeg anklaget for at have stået på scenen og sagt i mikrofonen:
"Tag de strissere."
Efter en seks måneder lang retssag blev jeg idømt tre års fængsel.
Efter seks måneder kørte min ankesag, og jeg vandt.
De sagde: "Smut med dig. Vær glad for, at du slap for tre års fængsel."
- For noget, du ikke havde gjort? - Ja.
DET ER DEN SKYLDIGE
KRISE
GIV CHEFEN SKYLDEN IKKE DE SORTE
UD MED DE SORTE
"FÅ INDERNE VÆK FRA GADEN"
Webster, som var en snu sjakalslug, arrangerede en demonstration -
- gennem et område med indvandrere og etniske minoriteter.
Et af Londons sorte områder.
Vi ankom tidligt samme morgen.
Vi tænkte: "Det her er et lokalsamfund, som vil forsvare sig."
Jeg vil udtrykke vores afskyfor, at man har givet tilladelse til -
- at fascisterne fra National Front kan gå gennem Lewisham.
Det var uklart, hvad der skete.
Det var hele tiden: "Nu kommer de! Nej, det gør de ikke. Jo!"
Det var meget skræmmende.
Det eneste kampråb i dag er "National Front".
Adlyd politiet, provoker ikke oppositionen -
- og forlad ikke optoget for at slås.
Ingen kampråb udover "National Front". Forstået?
National Front! National Front!
Den forenede arbejderklasse vil aldrig falde!
Bare en time senere eksploderede det.
NF kom med deres flag og æresvagt.
Pludselig kom der et massivt angreb.
Jeg så en masse unge mennesker løbe direkte ind i dem.
Det var unge cyprioter, som ville jage fascisterne væk.
Væk med dem! Vi har påført nazisterne deres hidtil største nederlag.
Den forenede arbejderklasse vil aldrig falde!
Demonstranterne vidste ikke, at National Front blev omdirigeret -
- inden de nåede klokketårnet i Lewisham.
De blev sendt hen ad Cressingham Road til en lille parkeringsplads -
- hvor de fik lov at holde møde.
Før mødet vil vi udtrykke vores taknemmelighed over for politiet.
HEMMELIG OPTAGELSE AF MARTIN WEBSTER
Som sædvanlig vil jeg bede jer vise jeres taknemmelighed -
- for de stakkels politifolk, som er ramt af det her, med tre hurraråb.
- Hip, hip! - Hurra!
De kommer bagfra!
Slip ham!
Nogle sagde: "Jeg troede ikke, at politiet ville gøre det."
Men det gjorde de.
Jeg troede ikke, at de ville prikke en i øjnene og sparke en i skridtet.
Men det gjorde de.
Det var første gang siden anden verdenskrig -
- at det britiske politi fandt skjoldene frem.
Webster sagde: "I aner ikke, hvor mange politifolk -
- som støtter National Front." Det kunne ses i Lewisham.
National Front er ikke et problem, som man bare kan ignorere.
Så vil det sprede sig som en kræftsvulst.
Vi så en enorm eksplosion af solidaritet -
- fra sorte militante som Darcus Howe -
- til jødiske forretningsfolk, som sagde:
"Vi bryder os ikke om jeres politik -
- men vi vil hjælpe jer med at bekæmpe NF."
Londons største optøjer siden krigen.
Ikke din kamp? Sig det til de sorte, socialisterne og RAR."
Det overraskede mig, at de skrev om det. Vi var jo almindelige mennesker.
Vi var almindelige antiracister.
Alle unge læste NME, Melody Maker og den slags blade.
Da de opdagede, hvilke fascister NF var og gav os deres fulde støtte -
- steg støtten til RAR med 5.000 %.
Alien Kulture var med i vores RAR-komité i London.
Vores budskab var, at vi ikke er så anderledes.
Som asiater bor vi i én kultur, men kommer fra en anden.
Vi har en kultur derude med punkkoncerter og politik -
- og en derhjemme med Bollywood og asiatiske tv-programmer.
Vi må organisere os sammen med de hvide og sorte.
Vi kan kun gøre det her sammen.
Vi må få vores budskab ud.
Asiatiske forældre synes, at hvid kultur påvirker deres børn negativt.
Mange unge asiater går på diskoteker og spiller i bands.
De forkaster ikke dereskultur, som forældrene tror.
Jeg voksede op med Beach Boys, Bruce Springsteen og Bob Dylan.
Man ville hellere lytte til The Jam, Tom Robinson Band og Sex Pistols.
Man følte en slags samhørighed. Tom Robinson var meget tiltalende.
Sange som "Winter of '79" fangede tidsånden.
WINTER OF '79 UDGIVET I 1977
Jeg så Tom Robinson Band på ICA og blev straks stor fan.
Jeg skrev til Tom, og han svarede.
Han præsenterede mig for flere personer, som jeg lærte at kende.
Det her er Tom, mig og Karen, som var sekretær.
De to jødiske skolepiger fra Camden kaldte sig Scruf og Scruff.
Vi gik under det pinlige navn Robinson's Rats -
- og fulgte dem rundt i landet.
Ved en koncert handlede det om antiracisme. Men her gik vi længere.
Her gjaldt det krigen i Nordirland.
De britiske soldater er nu hadede af det katolske mindretal.
De mener, at regeringen tillader undertrykkelsen af dem.
Vores samfund lever i frygt for regeringen.
Det her handlede om en soldat, som havde voldtaget en ung kvinde.
Hun fortalte om det i Temporary Hoarding.
Vi ville hele tiden bruge den bredere bevægelses politik i det her.
Der var også et uddannende formål.
Din gamle ven Enoch Powell er nu parlamentsmedlem i Nordirland.
Vi kunne afprøve vores idéer og gå videre til bredere emner.
"NF vil have et Storbritannien uden homoseksuelle og narkomaner."
Dengang var der ikke mange, som så forbindelsen -
- mellem undertrykkelsen af homoseksuelle, racisme og fascisme.
Min første artikel for Temporary Hoarding hed "No More Normals".
Jeg ville påpege, hvordan heteroseksuelle personers -
- adfærd og forhold blev set som normen -
- mens homoseksuelle var usynlige i medierne.
BANDEOVERFALD PÅ LESBISKE
En vigtig del af Temporary Hoarding var jo at interviewe bands.
Det her er Adam and the Ants.
"Vil du ikke gerne flå ham i stykker? skrevet af Lucy Toothpaste.
Jeg lavede designet.
Han insisterede på, at han var anti-fascist -
- men at han havde ret til at brugesymboler fra Nazityskland.
Hele den nazistting blev behandlet, som om den har en lumpen glamour -
- som kan tiltale frustrerede mennesker.
I vores interviews udfordrede vi folk til at fortsætte diskussionen.
Det var en måde at høre argumenterne fra begge sider.
Jeg er fandeme ikke nazist. Mine forældre er romaer.
Folk tror, at kun jøder blev udryddet under krigen -
- men slaver, romaer og sorte stod også på listen.
Jeg har bedre grund til at hade dem end nogen andre.
Vi levede i en verden uden sociale medier og mobiltelefoner.
Man skulle putte penge i en mønttelefon.
Vores verden var undergrundpressen, med plakater på gaderne.
London var fyldt med dem.
The Clash var fantastiske.
Vi trykte teksten til "WhiteRiot": "I want a riot of my own".
Det kunne blive en plakat.
Det var sådan, Temporary Hoarding arbejdede.
al magt findes hos de rige, som har råd til at købe den
mens vi går på gaden
for bange til overhovedet at forsøge
og alle gør, som der bliver sagt
hvidt oprør jeg vil have oprør
Højrefløjen kaprede "White Riot", fordi det var "hvidt oprør".
De lyttede ikke til teksten.
"White Riot" handler om, at hvide også bør gøre oprør -
- for vi er ikke heller tilfredse.
Man kan have Rolls-Royce, gysser, herregårde og tjenestefolk.
Den vej fører ikke til noget i form af menneskeliv.
Derfor vil jeg ikke den vej. Det er alle eller ingen.
- National Front er nazister! - Knus National Front!
- National Front er nazister!
STOP RACEBLANDINGSPROPAGANDAEN
Folk, som var forvirrede racister og ikke fuldblodsnazister -
- kunne man nogle gange vinde over.
Overbeviste nazister var ikke nogen, jeg satte mig ned og debatterede med.
National Front fejrer 10-årsjubilæum med at starte et ungdomsforbund.
NF UDGIVER PUNKTIDSSKRIFTER
Når vi sender de sorte tilbage, vil vi ikke skade dem. De vil få støtte.
Mange rejser nok frivilligt tilbage uden at kæmpe imod.
RAR-grupper i flere dele af landet blev overfaldet.
I Manchester kravlede folk ind ad vinduerne -
- og ville ødelægge koncerterne.
Vi måtte instruere folk i at tage deres badges af.
For nazisterne hang ud ved spillestederne og overfaldt folk.
Mange fans støttede British Movement og National Front.
De var fra hvide folk fra forstæderne -
- og meget fjendtligt indstillet over for unge sorte.
Alle mine gamle skinheadvenner har sluttet sig til British Movement.
Da jeg ville tale med dem om det, sagde de: "Vi kan ikke lide sorte."
Bare se Bristol. 200 sorte.
Send 200 skinheads, så vi kan smadre dem. Så ville de stikke af.
NF og British Movement kommer til koncerterne for at lave ballade.
Et par skinheads slog en fyrs hoved mod stakittet.
Der kom mere og mere blod.
Det er den slags, som giver dem et dårligt ry. Det er skinheads.
Alle skinheads var jo ikke nazister, som folk troede, men mange var.
Man ville ikke stoppe og diskutere det.
I London vidste vi, hvad som ventede, men Wednesbury var nyt for mig.
Vi kom til spillestedet, og der stod 30 skinheads.
Vi kiggede på hinanden og tænkte: "Ikke nu igen."
Vores opgave var at fjerne det britiske flag og afsløre hagekorset.
Sham 69 havde et meget forvirrende forhold til deres fans.
Mange fans var fra arbejderklassen -
- aktive i National Front eller kredsen omkring det.
Han havde stor respekt for, at de ikkehavde meget at sige -
- og han ville ikke fortælle dem, hvad de skulle mene.
Alle bevæger sig i samme retning og får at vide:
"Gør sådan. Du kommer derfra, så du må gøre sådan."
"Hvis du bor i et højhus i East End, skal du arbejde i havnen."
"Nej. Du må ikke forlade London og blive en anden."
"Det er forkert. Det var ikke det, du blev født til."
Jeg besøgte Jimmy og hans forældre for at se, om de ville støtte RAR.
Hvorfor ikke gøre noget tydeligt? En koncert med et sort band.
Vi arrangerede en koncert med Sham 69 og Misty in Roots.
Misty in Roots og Sham var backstage.
Jeg præsenterede bands, arbejdede backstage og lidt af hvert.
Misty begyndte at spille domino -
- og spændingen i rummet, da de begyndte at vælte brikkerne.
Det var, som om de sagde: "Vi er her, og vi bliver."
Der var snesevis fra British Movement.
"Hvad har vi gjort?" Jeg begyndte at tvivle på idéen.
Jeg var på et nervøst vrag hele aftenen. Folk begyndte at flippe ud.
"Forsvar højttalersystemet hvis de kommer op på scenen."
"Hvis de når højttalersystemet, så sluk det."
Hold op!
Kan I se det der?
Jeg ved ikke, hvad de laver. Hvad kan jeg gøre?
Skinheads! Skinheads! Skinheads!
Jeg prædiker fred og gørmit bedste. Det er det eneste, jeg kan gøre.
I hele landet var der nok flere tusinde fra minoritetsgrupper -
- som regelmæssigt fik lort og pis ind gennem brevsprækken.
Folk måtte følges i grupper af titil skole.
Hør, hvad de bengalske lokalsamfund i East London fortæller.
De tør ikke vise sig på gaden, men de vil ikke forlade landet.
Folk spyttede, kastede flasker på en og kaldte en "perker".
Det blev ligesom normalt.
En asiatisk butiksejer -
- som var krigsfange i Japan som britisk soldat, beskriver overfaldet.
En masse skinheads kastede sten på mine vinduer.
En af dem ramte her og knækkede min tand.
RACISTISKE BØLLER BEGÅR OVERFALD
Politichef Marshall, hvorfor har det ikke lykkedes politiet -
- at beskytte asiater, og visse englændere -
- fra åbenlys racistisk vold?
Det er spekulativt at sige -
- at alle overfald på asiater handler om racisme.
Det siger jeg ikke, men vi oplever et nyt fænomen, hvor folk -
- organiserede eller ej, som driver klapjagt på bestemte grupper.
Vi ved ikke, om det er organiseret.
VI ER TILBAGE
I 1977 blev ti racistiske mord på eller i nærheden af Brick Lane.
Det her handler om mordet på Altab Alii East End.
EFTER TÅRERNE, RASERIET
Ungdomsbande overfalder Bengal-område i East End
Vi blev angrebet med en brandbombe og flyttede kontor.
Vi måtte gøre ting som at blokere brevsprækken.
Vi lagde sand ud, hvis der nu blev hældt benzin ind.
Webster sagde til Times -
- at musikere og skuespillere, som støtter RAR, vil høste, hvad de sår.
Ofte var jeg skræmt fra vid og sans.
Da vores datter blev født, fik vi en patron med posten.
Jeg gemte den bare.
Folk sagde: "Gå til politiet." "Tager du gas på mig?"
Vi vidste jo, at de ikke ville hjælpe os.
Ved hver demonstration var det os, som blev anholdt og sluset ud.
Det var en flok bøller, som ville skræmme os.
RAR's og ANL's samarbejde var en utrolig vigtig kampagne.
Det handlede om liv eller død for mange mennesker.
Jeg spurgte Red Saunders fra RAR, hvilke forskelle han så -
- mellem RAR og Anti-Nazi League.
Det er et svært spørgsmål.
Det er to helt forskellige organisationer, som samarbejder -
- i den kulturelle kamp mod racisme og fascisme.
Vi var forenede mod National Front.
Vi var mere kulturelle og i underholdningsbranchen -
- og de kæmpede rent politisk.
Vi plejede at besøge Notting Hill Carnival.
Vi ville hylde det, fordi det var en så livlig begivenhed hvert år.
Anti-Nazi League ville hjælpe os med at finansiere en blokvogn at stå på.
Vi havde helt andre idéer.
Vi ville gå i optog fra Trafalgar Square til Victoria Park.
NF fik 23% af stemmerne der, så vi tænkte:
"Vi må ind i hjertet af deres område."
Red var ikke sikker på, at det ville lykkes, hvilket var usædvanligt.
Først tænkte jeg: "Det her er kæmpestort. Det klarer vi ikke."
Og så rullede det bare.
Få tilladelse fra myndighederne og byg en scene.
Så skaffer man scenemonitorer og generatorer og booker bands.
Hvilke bands skulle det være?
Vi ville have reggae, og Steel Pulse udgav "Handsworth Revolution".
Roger og jeg var enige om, at vi skulle have Tom Robinson.
Så talte vi om The Clash, et punkband med fantastisk energi.
Vi skændtes om spilleskemaet.
Roger og jeg syntes, at Tom skulle gå på sidst.
Ikke fordi han var bedre eller mere spændende -
- men fordi han var en, som ville forene folk til sidst.
Beslutningen blev: "Du må fortælle dem det."
"Fortæl The Clash, at de ikkespiller sidst og få dem til at sige ja."
Hej.
Deres manager Bernie Rhodes ævlede om, at det var som Woodstock.
Vi var hippier, og de var de rigtige fightere.
De drev gæk med os og tændte og slukkede lyset.
De prøvede at finde ud af, hvem pokker vi var.
Vi måtte være ydmyge for at støtte Tom Robinson.
Han havde været med siden starten -
- så det var rimeligt, at han var hovednavn -
- men vi plejede ikke at være opvarmning.
Sagen var vigtigere end vores ego.
Da de indvilgede, eksploderede det.
"Når vi tager over, bliver modstanden fejet af banen." - John Tyndall, NF.
Vi modtog trusler, og før karnevallet -
- demonstrerede The Clash og Steel Pulse uden for NF's hovedkvarter.
De er for seje til at holde skilte. Det er det indtryk, jeg får.
Vi byggede scenen onsdagen før, og jeg havde aldrig været så nervøs.
Vi havde et seks måneder gammelt barn, og jeg var helt ude af den.
Anti-Nazi League sov på scenen, så den altid var bevogtet.
Det havde regnet næsten hele ugen, og parken var som en sump.
Vi var bekymrede.
Vi havde ingen mobiler og ingen kontakt med Trafalgar Square.
Vi anede ikke, hvor mange som ville komme.
Jeg ankom kl. 07.00. "Det er jo helt dødt."
Vejret var ikke ret godt.
Politiet hånede os og sagde, at ingen ville deltage i optoget.
"De kommer kun for musikken."
Jeg tog til Soho for at købe en baconsandwich og en kop te.
Da jeg kom tilbage, begyndte de første store busser at ankomme.
En bus stoppede, og ud gennem en røgsky dukkede en masse punkere op.
Jeg tænkte: "Halløjsa!"
Vi er kommet fra Glasgow.
Vi må vise, at vi også er imod nazister.
De vil påtvinge andre deres mening. Man må kæmpe for det, man tror på.
NF er nok det værste, der er sket for landet rent politisk i mange år.
Vi er kommet fra Hereford for at vise, at vi vil stoppe det her.
Vores budskab til kolbøtterne i NF og andre fanatikere er:
"Rør ikke vores folk!"
Sorte og hvide sammen, i aften og for evigt!
Tom sagde "Jeg har fløjterne", og vi kastede dem ud til publikum.
Alle, som var til karnevallet, ved, at det var en kakofoni af støj.
Optoget gik i gang med bands på platforme -
- og de dejlige figurer af Martin Webster, Tyndall og Hitler.
VETERANER MOD NAZISTER
På Bethnal Green Road stod NF uden for The Blade Bone Pub.
"Sieg heil! Sieg heil!"
Hen ad gaden kom tusindvis af multietniske unge, punkere og andre.
Det fortsatte i en time, og de tænkte...
"Sieg... vi tager en øl." De sataner gav bare op!
Området skal forblive multietnisk.
Alle har ret til at bo og arbejde her. Ingen skal behandles dårligt.
Jeg er meget stærkt imod racisme.
Det er en skam for dette land.
Kl. 12 skulle vi begynde.
Det lyder bibelsk, men solen kom frem.
Jeg gik op på scenen og så en mand med hund og to cyklende børn.
Resten af parken var tom.
X-Ray Spex spillede først.
At komme ind i Victoria Park og høre det:
nogle siger, at små piger skal ses men ikke høres, men jeg siger:
Fandeme nej! En, to, tre, fire!
Sikkerhedsvagterne havde ikke en chance.
De kunne forsvare scenen mod NF, men ikke 80.000 festende 18-årige.
Hegnet væltede, og folk kollapsede og blev båret ud.
Jeg hørte: "Kan jeg hjælpe?"
Det var en 70-årig St John Ambulance-redder i kasket og uniform.
Dagens ubesungne helt.
Jeg sagde til myndighederne, at vi regnede med 500 personer.
Så behøvede vi ikke opstille toiletter.
Da parkvagten kom, præsenterede vi ham for Steel Pulses folk.
Sidste gang, jeg så ham, var i en stor marihuanasky -
- så det løste sig med myndighederne.
At være der og se alle dem, som væltede ind, time efter time...
Det fortsatte bare, og vi vidste ikke, hvor mange der ville komme.
Højttalersystemet var ikke passende til den koncert.
Lyden var elendig, men det vigtige var, at man var til stede.
Nogen sagde, at jeg burde være konferencier. Jeg var nervøs.
Jeg havde spillet rollen som Mr Oligark -
- som bestemte over arbejderne.
Jeg tog Mr Oligarks kappe på og løb op på scenen.
Jeg råbte: "Det her er ikke Woodstock."
"Det er karnevallet mod de satans nazister!"
Et enormt brøl fra publikumholdt mig på fødderne resten af dagen.
Vi gik på foran 80.000 mennesker, og publikum vidste, hvem vi var.
Vi blev ikke buhet ud. De sang faktisk med.
Vi fik bifald for vores Ku Klux Klan- hætter af et britisk publikum.
Det gør samtidig en ydmyg og er hylende morsomt.
At vi gjorde en stor forskel, ogat så mange var imod racisme -
- var en milepæl i vores karriere.
Trods alle uhyrlighederne var her en masse mennesker, som sagde:
"Der er intet galt med jer. Vi støtter jer."
Det bedste af det hele var, da de jammede til sidst.
Jimmy Pursey var også med.
Jimmy Pursey kunne få en gruppe mennesker med, som vi gerne ville nå.
Det var risikabelt.
Man kunne få mennesker ind, som var fascister eller en trussel mod andre.
Vi ønskede, at Jimmy skulle gå på med os for at stille sig på vores side -
- og sige til Sham 69-fansene: "Jeg er ikke racist."
Vi anede ikke, hvor mange som var der.
Jeg har en tydelig erindring om, da vi gik op på den høje scene -
- og så 100.000 mennesker. Det var helt...
"White Riot"!
Giv The Clash et bifald!
Dette samfund får os til at føle, at vi skal lade andre tænke for os.
Det gode ved RAR var, at almindelige mennesker kunne ændre verden.
National Front blev besejret ved valget i 1979
Men kampen er langt fra forbi.
Danske tekster: www.btistudios.com