1. DIENA
Ārkārtas ziņas. Acīmredzot tas noticis pirms īsa brīža.
Pieejama skopa informācija.
Kā saprotu, mums piezvanījis aculiecinieks.
Rodž.
...laukuma vidū, pulksten 8.52.
Tā kā ziņas ir skopas,
nezinām, cik cietušo atrodas ēkā...
Kas, ellē, noticis?
Spridzeklis.
Es tā domāju.
Cik skumji.
-Skaļš troksnis... -Rodž, man...
Varu aprakstīt tikai tā, ka tas atgādināja raķeti, nevis lidmašīnu.
Sekoja skaļš sprādziens un...
Gribi augstāk?
Red Sox komandai divi auti pie bāzes.
-Pirmoreiz pret pičeru? -Trešo.
Trešo?
-Kurš īnings? -Piektais.
Ak kungs.
Tavas rokas ir... riebīgas.
Ļauj man.
Riebīgas?
Forši.
Vienkārši elpo.
Aizsit bumbu līdz līnijai.
Bumba lido! Piezemējas!
-Kurš spēles īnings? -Trešais.
Aiziet!
Sarauj, Henrij!
Tu vari, tu vari!
Nirsti, nirsti!
Auts!
Kā parādīt "nirt"?
-Nirt? -Sarežģīti.
Nu taču.
-Sarauj, Markus! -Aiziet. Atsit skaisti. Aiziet.
Bumba!
Nekas. Vērīga acs!
Labi, Markus. Gaidi savu kārtu.
Zaudējumi ar diviem autiem...
Velns.
Pirmais straiks!
Viss kārtībā.
Nolādēts.
Otrais straiks!
Nāc. Ejam.
Neko darīt. Spēle beigusies.
Labāk iesim visi uz mašīnām.
-Labi, ejam. -Mollij!
-Sveiki. -Sveiki.
-Kas tas bija? -Es nezinu.
-Nezinu, kas tas bija. -Es aizvedīšu bērnus mājās.
Labi. Mans auto ir uz galvenās ielas.
Labi. Kāpiet visi iekšā. Braucam.
Es braukšu ar tēti.
Labi. Taisnā ceļā uz mājām. Lī?
-Viss kārtībā? -Jā, viss labi.
Brālis nav stāstījis, kas notiek bāzē?
Es neko nezinu. Tikko zvanījis. Es atzvanīšu.
Labi. Pastāsti man arī.
Mana mašīna ir tur.
Neuztraucies.
Pagaidi šeit.
Ronij, kas noticis?
Dienesti brauc turp. Mediķi un ugunsdzēsēji.
-Kur tieši? -Manuprāt, pie Volkeru fermas.
Kas noticis?
Viss kārtībā, mīlulīt. Viss ir labi, zaķīt.
Viss labi, bērniņ. Viss labi.
-Mamma? -Jā.
Kas notiek?
Ak kungs!
Viss ir labi. Mums viss ir labi.
-Tētis. Re, kur tētis! -Kur, kur, kur?
Mamma. Mamma!
Ak kungs!
-Tev viss ir labi, bērniņ. -Viss ir labi.
Viss kārtībā, mīlulīt.
Man viss ir labi.
Esam uz galvenās ielas un... es ne...
Vai tu tur esi?
Mamma?
Mūsu Tēvs debesīs,
svētīts lai top Tavs vārds.
Lai nāk Tava valstība. Tavs prāts lai notiek kā debesīs, tā arī virs zemes.
Mūsu dienišķo maizi dod mums...
Viss ir labi.
Tur ir tētis!
Zemē. Gulies.
Ejam.
KLUSĀ PASAULE 2
474. DIENA
Gaidiet šeit.
Es iešu atpakaļ...
Paliec šeit.
Skriešus!
Bērniņ, lūdzu.
Nē. Lūdzu.
Būs labi, bērniņ, būs labi.
Viss ir labi.
Aiziet.
Lec.
Jūs nevarat palikt.
Nezinu, kāpēc te uzkāpāt, bet palikt nevarat.
Kāpēc uzkāpām?
Nepietiek ēdiena, ūdens, nekā nepietiek.
Kā tu zini, ka mēs uzkāpām?
Es nevaru palīdzēt. Jūs neizdzīvosiet.
Parādi seju.
Es nevaru jums palīdzēt.
Lūdzu, es nevaru palīdzēt.
Emet?
Lūdzu.
Elpo, mīļais.
Kā tas darbojas?
Tur ir betons metra biezumā.
Dzirdēs tikai tad, ja būs tieši virs mums.
Kas tas ir? Kaut kāda...
Atgriezeniskā saite no mikrofona?
Vienkārši darbojas. Es nezinu.
Vēl nebiju redzējis nevienu beigtu.
Kā viņam ir?
Viņam...
Kauls nebija skarts.
Bet apsējs ilgi neturēs.
Man žēl.
-Par ko? -Par puikām.
-Droši vien... -Todien.
Un Nora?
Pirms 11 nedēļām.
Viņa slimoja.
Palikām mājā, cik ilgi varējām,
bet sāpes vienkārši...
Kad viņa sāka kliegt,
mums bija jānāk šurp.
Gudri darīts.
Ar to nepietika.
Drīkstu tev ko jautāt?
Kad tu redzēji to uguni...
katru nakti...
Vai tu zināji, ka tas ir viņš?
Jā.
Neienāca prātā, ka jānāk mums pakaļ?
Nē.
Tie, kas vēl dzīvi...
viņi ir kļuvuši par...
Tu nezini, vai ne?
Es zinu.
Tādus glābt nav vērts.
Kas tur ir?
-Kas tur ir? -Mūzika!
-Tā ir... -Pāri jūrai.
-Esi to dzirdējis? -Jā.
Nē. Tētis būtu dzirdējis.
Tā pati dziesma. Pēdējos četrus mēnešus to visu laiku spēlē.
Tu melo!
Mans tētis katru dienu klausījās radio!
-Ko viņa saka? -Domā, ka viņš būtu dzirdējis.
Kas?
Lī.
Ieleja.
Ieleja traucēja. Es arī mājās centos klausīties,
bet neko nedzirdējām, līdz neuzkāpām augšā.
Tavs tētis tur neko nevarēja līdzēt.
Tu neesi tāds kā viņš!
Tas nozīmē, ka tur ir vēl cilvēki?
-Es nezinu, mīļais. Nezinu. -Nē!
Nekā vairs nav.
Es taču teicu, ka nekā vairs nav.
Gribu, lai rīt dodaties prom.
Tā nav dziesma.
Kas skan radio.
Pāri jūrai... Vai ne?
Tā nav dziesma...
tas ir signāls.
Viņi mums ziņo, kur meklēt.
Es atradu to radiostaciju,
kura pārraida dziesmu.
Tā ir sala!
Es varu aiziet pa sliedēm...
Nepilnas dienas gājiens.
Pēc tam varu sameklēt laivu.
Tu nevari to darīt.
Ja atradīšu dziesmu. No kurienes tā nāk...
Varu izmantot šo...
lai nomainītu šo...
pret šo!
Mamma nemūžam... tevi nelaidīs.
Es varu viņus izglābt.
Es varu izglābt mūs.
Es pateikšu viņai.
Mammai... Es pateikšu.
Lūdzu, nedari to!
Man jāmēģina.
Kāpēc?
Tētis tā darītu.
Un re, kas ar viņu notika.
TURPINI KLAUSĪTIES
Tev jāatrod viņa manis dēļ.
Viņa aizgāja meklēt palīdzību, tev viņa jāpārved atpakaļ pie manis.
-Labi, paklausies. -Lūdzu, Emet, es tevi lūdzu.
-Evelīn... -Lūdzu. Mēs bijām draugi.
Emet, lūdzu.
Lī ir miris.
Viņa vairs nav.
Ļoti žēl.
Ja viņš būtu šeit...
tad ieskatītos tev acīs un teiktu,
ka viņa meitiņa ir cilvēks, kuru ir vērts glābt.
Tāpēc, lūdzu, ej un atrodi viņu...
un atved pie manis.
Springkrīka
PIRMĀS PALĪDZĪBAS APTIECIŅA
Aiziet!
Klausies.
Mēs te paliksim, līdz viņi būs prom, un tad iesim.
Saprati?
Viņa nedzird.
Tu nedzirdi.
Nolādēts!
Es vedīšu tevi mājās. Mēs te nogaidīsim, līdz viņi aiziet.
Velns parāvis!
Skaidri un lēni... Atceries?
Es...
vedīšu tevi... atpakaļ.
Hei.
Viņi dzirdēja... šāvienu.
Skaidrs?
Nē!
Tu to nevari.
Palīdzi man.
Pietiek, lūdzu. Pietiek.
Es vedīšu tevi mājās!
Kādās mājās?
Tu teici... tava sieva...
Nevajag...
Nevajag... runāt par manu sievu!
Tu teici...
ka nevarēji izdarīt pietiekami.
Tagad tu vari.
Es atradu laivu.
Neej.
Es atgriezīšos.
Pēc dažām stundām būšu.
Bet mazulis. Es neprotu...
Es taču tev parādīju.
Tikai mieru.
Tev ir viss, ko vajag.
Viss.
Lūdzu...
Paklausies...
Ja es neiešu...
Tev drīz sāksies stipras sāpes.
Un es nezināšu...
Es nezaudēšu arī tevi.
Elpo...
Labi?
Es drīz atgriezīšos.
Tu dari mani laimīgu
Kad debesis ir pelēkas
Tu nemūžam neuzzināsi, dārgā
Cik ļoti mīlu tevi
Tāpēc, lūdzu, neatņem manu saulīti
Es tūliņ atgriezīšos.
Hei.
Viss ir labi. Viss ir labi.
Ei, paskaties uz mani.
Hei.
Dēliņ. Markus.
Markus! Markus, mosties!
Paldies.
Tu dzirdēji dziesmu.
Tu saprati.
Viņa.
-Domāju, ka viņa ir... -Viņa saprata.
Diez vai šeit kāds tam tic.
Manuprāt, vairums atmetuši cerības.
Pagājis ilgs laiks.
Cik ilgs?
Tā diena.
Mēs te nokļuvām tāpat kā jūs.
Mēs bijām pilsētā, kad izdzirdējām viesuļvētras sirēnas.
Kad kļuva skaidrs, ka tie neprot peldēt,
Nacionālajai gvardei pavēlēja sēdināt cilvēkus laivās.
Visās, ko vien var atrast.
Tiklīdz cilvēki redzēja, ka pirmā aizpeld drošībā...
Tad...
visi sāka stumties uz priekšu.
Un tad viņi sāka kliegt.
Todien piestātnē bija sagatavotas 12 laivas.
Tikai divas tika prom.
Šā vai tā tu tagad esi te.
Jauna diena.
No kurienes tu nāc?
No Apalaču kalnu otras puses.
Cik ilgi bijāt ceļā?
Nepilnas divas dienas.
Ir nu gan apņēmība.
Nepieciešamība.
Saņemt palīdzību?
Nē.
To sniegt.
Viņš teica, ka to darīs.
Jā.
Viņš teica "jā".
Paldies.
Es gribēju teikt...
Piedod man...
Es šaubījos par tevi.
Es kļūdījos.
Un tev bija taisnība.
Es neesmu tāds kā viņš.
Tu gan esi.
Ejiet iekšā.
Ejiet iekšā!
Pieliecies! Zemāk!
Durvis ir aizslēgtas. Tev ir atslēga?
Kur tas ir?
Mēs braucām pārāk ātri. Varbūt atrāvāmies?
Dod man atslēgu.
Jēziņ, tas devās atpakaļ!
-Nē, nē. -Mana ģimene.
Labi. Klausies.
Man jāatgriežas pie ģimenes.
ĒTERĀ
Tulkoja: Dace Andžāne