Mac.
- Vad gör du här? - Det var länge sen jag såg dig på banan.
- Är det det här du har hållit på med? - Ja.
Streetracing?
Varför, Cole?
Det här… Det här är korkat.
Det är farligt, och man måste inte ens vara bra.
Hälften här saknar körkort.
- Hur hittade du mig? - Jag…
Jag ringde honom.
Va?
Du har tagit sjuka risker här. Jag tycker bara inte…
Han ville att jag skulle snacka förstånd med dig, okej?
Det är tävling i helgen. Det gäller stora pengar.
Danvers är favorit, men du kan slå honom.
Det är också ett kvallopp till Colorado Grand Prix.
Glöm det.
- Jag gillar det här. - Hör på.
Jag har redan sagt det här. Du har en framtid inom racing.
Det kan betala för college, resor, vad du vill.
När du är klar med det här, vad det än är…
…hör av dig.
Har du köpt en ny häst?
John Scott ringde och frågade om jag kunde ta honom.
Är det en mustang?
Han har ett infekterat sår men ingen får röra honom.
Om jag inte får hjälpa honom kan vi inte bara släppa honom fri.
- Då måste vi avliva honom. - Va…
Vi kan inte avliva honom.
Hjälper du mig?
- Jag? - Ja. Du.
Du är bra med hästar, min lilla hästviskare.
Men var försiktig.
- Det är jag jämt. - Då så.
Ursäkta allt oväsen. De rustar upp lönnkrogen.
Det är lugnt.
Det har varit fantastiskt att se det här stället växa fram.
Att få se dig göra allt det här…
- Stället ser jättefint ut. - Tack.
Jag har gillat att vara här i Silver Falls. Det trodde jag inte.
Inte jag heller när jag kom hit.
Förlåt för att jag bara försvann.
Efter dina föräldrar…
Jag skämdes, men jag visste inte vad jag skulle säga.
Jag fattar. Jag hade inte heller vetat vad jag skulle säga.
Jag är glad att du trivs här.
Man gillar det mer efter hand. Jag kommer att sakna det när jag åker.
Du är kvar till invigningen.
Eller? Du har hjälpt till och borde vara med.
Frågar du om jag vill vara din dejt?
Nej, förlåt.
Jag är inte redo för nåt sånt.
Nej, just det.
Jag förstår.
Men jag hjälper alltid gärna till. Säg bara till.
Det ska jag.
Jag har verkligen gillat att tillbringa tid med dig, Jackie.
Var är ventilen?
Herregud, vad…?
- Vad hände? - Rören är gamla. Ni borde ha bytt ut dem.
Vi har stoppat läckan. Vi tar hit fläktar för att torka ut allt.
Men ni blir tvungna att byta ut takplattorna, elen och gipsskivorna.
- Hur lång tid tar det? - Sex veckor. En månad, om ni har tur.
- Invigningen är om en vecka. - Beklagar.
Vad ska du göra?
Ingen aning.
Så, gör du det?
Loppet Mac berättade om?
Nej.
Det är som tredje året. Fast du har bytt sprit och tjejer mot det här.
- Vad snackar du om? - Fortsätter du, kör du ihjäl dig.
Är du min mamma?
Okej. Fortsätt med streetracing, om det är vad du vill.
Men du gör det utan mig. Och utan Myrtle.
Myrtle?
Ja, jag har kallat henne det i tankarna.
- Tar du bilen? - Jag köpte henne.
Och det var för att du skulle tävla, men inte så här.
Vänta.
Vill du köra loppet Mac nämnde, så gör det.
Det får du gärna, men…
…det är slut med det här.
Jag fixar en annan bil.
Varifrån?
En sak till.
Jag kör ut dig.
Ranchen är ditt hem.
Du kan inte undvika Jackie för evigt.
Är det Kileys idé?
På sätt och vis. Ja.
Men hon har rätt.
- Jag vet inte… - Jag vet inte om jag kan.
- Vad har hänt? - Ett rör sprack i samlingslokalen.
Åh nej.
- Hur går det? - Jag har omdirigerat leveranserna hit.
De har lagat röret och torkar ut allt med fläktar, men…
- Invigningen, då? - Det blir ingen.
Åh, vännen. Jag är hemskt ledsen.
Hej.
Är du hemma?
Ja.
Är du tillbaka?
Dylan körde ut mig.
Betyder det att du är färdig med din dumma streetracing?
Nej. Han tar bilen, så jag ska se vad den här klarar.
Det menar du inte.
- Du vet hur farligt det här är. - Vet du vad, Danny?
Både Mac och Dylan har redan sagt det.
Du behöver inte också säga det.
Okej.
Vet du…
Jackie mår mycket bättre nu.
Sen…
Hur mår du?
Bra.
Okej.
Ja, absolut, mr Duffy.
Ja, de sa ja. Då är allt klart?
Okej, tack.
- Vad var det? - Turnén i Europa som jag provspelade till.
Jag fick platsen, och mamma och pappa har sagt ja.
Varför verkar du inte glad? Jag trodde att du ville.
Jag är glad. Det här året har bara varit så konstigt.
Jag vill göra nåt för att förstå vem jag är och vad jag vill, men…
Jag vet inte. Will och Hayley flyttar och pappa…
- Det är kanske inte läge. - Det är absolut läge.
Du måste åka.
Mamma och pappa skulle vilja det.
- Det vill att du gör det du vill. - Ja.
- Du har rätt. - Kom bara ihåg din medicin.
Herregud. Okej.
Vad är det med dig?
Kiley och jag skulle jobba på ett projekt, men hon ignorerar mig.
- Vad har du gjort? - Inget.
Jag kysste henne.
Vadå?
Jag undrade när du skulle inse att du gillar henne.
Vad menar du?
Du hänger ju jämt efter henne och Dylan.
Jag är förvånad att han inte sagt nåt.
Ärligt talat så är det Dylan som hängt efter Kiley och mig.
Visst.
Grejen är att jag har klantat mig
och jag vet inte om jag kan fixa det.
Hej.
- Hej. - Läget?
INVIGNINGEN INSTÄLLD
Va? Nej. Vi kan inte ställa in invigningen.
Vad ska jag annars göra. Det är mycket som måste repareras.
Jag är ledsen, Grace, men det är bara en fest.
Det är det inte. Alla har sett fram emot det, och jag bjöd Nico.
Han förstår.
Okej, visst.
Det är inte bara det. Mina föräldrar har lagt in om skilsmässa.
Så…
Grace.
Jag vet. Jag har bara hoppats att det faktiskt inte skulle hända.
Jag vet inte. Förlåt. Jag behövde bara göra nåt roligt i helgen.
Jag förstår dig.
Jag vet att det inte alls är samma sak, men nu när Cole är hemma igen…
Det måste vara hemskt.
- Tänk att jag messade honom om lokalen. - Nej, seriöst.
Det är lugnt. Du ville bara hjälpa.
Det är hemskt att jämt försöka undvika honom,
men vi springer på varann hela tiden, och det är värre.
Jag vet inte vad som hände mellan oss.
Det knäcker mig.
Ja, jag antar att jag också behöver nåt.
Så?
Så, okej.
- Låt mig se vad jag kan göra. - Okej. Hej då.
Hej då, mejlet.
Kiley!
Kan vi prata? Snälla?
Får jag prata med dig?
Snälla.
Okej.
Vad är det, Alex?
Ska vi fortfarande göra tv-spelsprojektet ihop?
- Ja. Självklart. - Okej, alltså…
Men…
Jag har ringt.
Du svarar varken när jag ringer eller när jag messar.
Kiley.
Handlar det om det som hände? Jag är jätteledsen.
Du är ihop med Dylan och jag är inte sån.
Jag vet att jag är med Dylan och jag är inte heller sån.
- Jag mår jättedåligt över det. - Tja, om det hjälper, så kysste jag dig.
Det är inte som…
- Det var inte ditt fel. - Sant, men jag besvarade kyssen.
Det betydde inget. Det var ett dumt misstag.
Vi kan bara glömma det.
Eller hur?
- Eller hur? - Ja.
Absolut.
- Vi ses på lektionen. - Ja.
Okej.
Erin!
Hej. Kom hit.
- Du är på gott humör. - Jag kom in!
- På Carnegie Mellon! - Det är ju fantastiskt!
Ja, jag vet. Jag hade inte hört av dem.
Efter Juilliard trodde jag det var kört.
Grattis! Och Pittsburgh är mycket närmare än New York,
så du kan åka varje helg om du vill.
Just det.
Men det är ganska långt härifrån.
Ja, men vi visste att det kunde bli ett distansförhållande
när du sökte till Juilliard. Vi löser det.
Ja.
Men sen pratade vi om att gå på college här.
Visst, men det är ärligt talat inte din dröm.
Du måste börja i Pittsburgh.
Min dröm är att vara med dig.
Var vi än är.
Kom nu.
Jag försöker rädda dig.
- Tack, Jackie. Lika noggrant som alltid. - Säger du ja?
- Kan vi reparera allt den här veckan? - Det är dyrt att påskynda reparationer.
Försäkringen täcker inte det.
Men vi måste inviga det på fredag.
Vi kan använda pengarna vi avsatt för festen.
Nej! Festen är poängen.
Invigningen måste bli en succé.
Vi måste visa alla hur bra samlingslokal det blir.
Folk behöver fira.
Jag beklagar.
Det kan bara bli klart fort om vi ställer in invigningen.
- Hur är det? - Bara bra.
Om det hjälper, kan jag hitta nån annanstans att bo ett tag.
Tro det om du vill, men det rör inte dig.
Jag har annat i mitt liv.
- Jag menade inte så. - Jag struntar i vad du menade.
Jag behövde bara att en grej funkade. En grej.
Allt jobb, allt jag har gått igenom för invigningen är förstört
och det går inte att fixa i tid.
Visst, det är bara en fest, men Grace behövde det. Jag också.
- Kan jag göra nåt? - Nej, jag kommer över det.
Som alltid.
Så ja.
Du.
Du, det går bra. Du kan lita på mig.
Jag gör inga plötsliga rörelser.
Jag har provat, och det funkade inte.
Så där ja.
Ja, du kan lita på mig.
Kom hit.
Ja.
Nu gör vi dig frisk.
- Hej. - Hej.
Du brukar inte ta hem vildhästar.
- Jag vet, men se på honom. - Ja, jag iakttog honom.
Han är bra på det där.
Ja.
Han har varit så deppig efter rodeon. Jag trodde det kunde hjälpa.
Det har väl inget att göra med att Will och Nathan ger sig av?
Nej.
Inte det?
- Kanske. - Ja.
Jag tycker att det är viktigt att ha ett syfte och…
…helt själviskt vill jag inte att fler söker det nån annanstans.
Jag håller med.
Nu måste jag sköta om vår mustang.
Richard.
Cole. Vad gör du här?
- Jag ville prata med dig. - Om vad?
- Har det hänt Jackie nåt? - Inte direkt.
- Vad menar du? Har du gjort henne nåt? - Nej.
Lyssna nu. Jag hörde vad du sa. Okej?
Vi är inte ihop längre.
Så nu tror jag att Jackie kan få…
…den framtid hon förtjänar.
Vet du? Framtiden du vill att hon ska få.
Du kommer att inse att det är bäst så här.
Kanske. Men…
…just nu försöker jag göra nåt. För Jackie.
Om du hjälper mig.
Jacks, hör på.
Jag vet att det betyder mycket nu.
Men om några år kommer lokalen och den här staden
vara så avlägsna i din backspegel att du knappt minns vad du var ledsen för.
- Vad menar du? - Du ska gå på Princeton.
Efter det ligger hela världen för dina fötter.
- Jag vet inte det. - Men det gör jag. Okej?
Du borde börja planera Greklandsresan.
Det blir bra för dig. Och jag kan…
…komma över från London och hälsa på.
- Skulle du göra det? - Ja. För din skull, självklart.
- Jackie. - Hej!
- Följ med. - Vart?
- Till lokalen. - Herregud. Säg inte att taket rasat in.
Det spökar kanske inte, men stället är förbannat.
Följ bara med. Det går fortare om jag visar dig.
Vad är det här?
- Vi hörde att du behövde hjälp. - Hörni!
Tack.
Tack vare ranchutbyggnaden känner jag alla byggare i Silver Falls
och vissa är skyldiga mig en tjänst.
- Du förtjänar din fest efter allt slit. - Tack.
- Visste du det här? - Det gjorde vi alla.
- Alla vill att det ska bli av. - Tack.
Hej.
- Kom ut och säg hej. - Det är nog bäst att jag låter bli.
Du gjorde nåt bra här.
- Du ser fantastisk ut. - Du också.
- Här. Den är till dig. - Tack.
Jag fattar inget.
Fattar inte vadå?
Enligt mamma var det du som fick Richard att kalla in alla.
Ja, det var inget med det.
Du vet hur hårt Jackie har jobbat med stället.
- Än sen? Försöker du vinna tillbaka henne? - Det är det sista jag gör.
Varför ser du då så där på henne?
Jag vet inte varför du gjorde slut när du fortfarande är kär,
men nu är hon på väg på fest med Eliot.
- Hon hade hellre varit med dig. - Så blir det inte.
Varför? Vad menar du? Varför gjorde du slut med henne?
- Jag är inte bra för henne. - Du…
Enligt vem?
- Hennes morbror. Och Eliot. - Eliot?
Hennes betyg sjönk. Hon skolkade och tänkte inte åka till Grekland.
Eliot sa att om hon stannade hos nån som mig, hade hon ingen framtid.
- Och du trodde honom? - Ja, för han har rätt.
Jag gillar det inte, men han har rätt.
- Inser du hur djupt du sårade henne? - Ja.
Hon förändrade mitt liv. Hon förändrade mig.
Allt vi har gått igenom. Allt hon har gjort.
Vad har jag gjort för henne?
Jag skulle inte kunna leva med att jag har förstört hennes liv.
Eller hennes framtid. Eller allt hon jobbat för.
Jag var tvungen att stöta bort henne. Vi kan inte alla vara hjältar.
- Jag är ingen hjälte. - Visst.
- Okej. - Jag menar det.
Jag kysste Kiley.
Okej.
Det var på tiden.
- Va? - Kiley har gillat dig i evigheter.
En gång i tiden kanske, men nu är hon ihop med Dylan.
- Jag visste det och ändå… - Ändå?
Ändå betedde jag mig som du.
Så jag avbröt kyssen.
Hon är med Dylan och verkar lycklig.
Hon pratar hur som helst inte med mig.
Och du, då?
Vadå jag?
Du kan vältra dig i självömkan,
men du vet hur du och Jackie hade det.
Vad än Richard och Eliot säger så har du ett val.
- Berätta vad som hände… - Det kan jag inte.
Annars hittar hon nån annan.
Det är upp till dig.
- Lovar du att inte köra streetracing igen? - Jag svär.
Bara ett kvallopp ikväll.
Varför ändrade du dig?
Jag är nog redo.
Då kan du ta henne.
Tack.
- Hej. - Hej, hur är det?
Okej, jag älskar dig. Ha kul.
Ja.
- Hej. - Hej.
Har ni pratat än?
Nej.
- Säg det bara till henne. - Säg vad?
Du vet.
Jag visste inte om du skulle komma.
Du hade rätt. Det är här jag hör hemma.
Det gläder mig. Det här är en utslagningstävling.
De sista två förarna tävlar om prispengarna.
- Uppfattat. - Bra.
Du får chansen att bli berömd nationellt. Danvers har försökt kvala in i flera år.
Han vill bli känd, och han behöver pengarna.
Under 25 börjar nu.
- Men du kan slå honom. - Välkommen tillbaka, Danvers Stacey.
Hej.
Hallå!
Hej.
Välkomna till vårt nya ställe.
Jag ville skapa en plats för oss alla,
så vi har nånstans att ta vägen när vi behöver det.
Nånstans där man inte blir dömd, störd eller ifrågasatt.
Nånstans där man kan vara vem och vad man vill.
Ja.
Jag hoppas att ni kommer hit när ni behöver det,
och jag hoppas att alla får en underbar kväll.
Det var jättebra!
Jag hämtar nåt att dricka.
Grattis. Det här stället är grymt.
Tack. Jag är glad att alla ställde upp så vi hann bli klara.
Du vet väl att Cole fixade det?
Vad menar du?
Han pratade med Richard och erbjöd sig att betala byggarna.
- Han övertalade verkstan att hjälpa till. - Okej, jag förstår inte.
- Varför skulle han göra det för min skull? - Han bryr sig fortfarande.
- Försvarar du honom? - Det är komplicerat.
Vet du vad som inte är komplicerat? Hur djupt han sårade mig.
Vad det än är, så vill jag inte höra det.
- Det är inte hans fel. - Jacks.
Cidern börjar ta slut.
Det finns mer i förrådet. Jag hämtar den.
Routt Racetrack har gett oss många fina historier,
och nu bevittnar vi en ny med Cole.
Kom igen, Cole!
Tävlingsdagar är alltid spännande, men den här duellen är extra spännande.
Ryan Stone får en bra start, men Cole kommer bakifrån.
Cole tar det. De här killarna vet hur man ger allt.
Han gjorde det!
Cole Walter med en klar seger!
Gerry Kenilworth och Bob Fischer. En efterlängtad returmatch med Forden…
- Grattis, grabben. - Tack.
- Snyggt jobbat. - Tack.
Är inte din tjej här?
Nej, jag har ingen.
Efter segern ikväll kan du välja och vraka bland tjejerna.
Vi går ut och firar.
- Är du så säker på att jag vinner? - Jajamän. Ja.
Oj. Jag vet inte hur du lyckades, Walter.
Tack.
- Är bilen verkligen reglementsenlig? - Ja.
Han kör bra helt enkelt.
Efter det loppet är det Cole Walter som går till finalen för under 25
mot Danvers Stacey.
Ja, vi får väl se.
Ja.
Snälla!
Slå honom för min skull.
COLE TACK FÖR HJÄLPEN MED LOKALEN.
Alex.
Hej.
Jag vet att du och Kiley har känt varandra länge.
Sen förskolan.
Jag vet att ni båda gillar samma saker.
Och att hon litar på dig när det gäller sin mormor och allt.
Ja.
Du.
Jag vill inte vara sån…
…men Kiley behöver nog att du lämnar henne ifred lite.
Okej?
Kan du göra det?
Visst, ja. Jag kan…
Det kan jag.
Okej.
Tack.
Hej, kompis.
- Hej. - Hon går fint därute.
Ja, bilen känns bra.
Du behöver inte hänga med oss medan du väntar på nästa lopp.
Ja, du borde stretcha eller vad tävlingsförare nu gör
inför ett dragracelopp.
Det är lugnt. Det hjälper mig att tänka på annat.
Festen lär hålla på ett tag.
Det skulle betyda mycket för Jackie om du tittar in sen.
Hon behöver inte mig där.
Hon borde vara med nån som förstår henne. Förstår hennes värld.
Menar du mini-Richard? Den grabben?
- Hördu. - Okej, Cole.
Jag gick på college med såna som Eliot.
De är charmiga och beter sig som att ska styra världen,
men många gånger finns det inget under ytan.
Jackie förtjänar att veta sanningen och kan ta sina egna beslut.
Får hon det inte bättre med Eliot?
I helvete heller.
Hej. Varför gömmer du dig härute?
Visste du att Cole låg bakom reparationerna?
Först gör han brutalt slut med mig, sen gör han en ny hemlig, ädel gest?
Varför? Efter allt?
Jag vet inte.
Han kanske hade skuldkänslor och ville göra nåt snällt. Jag vet inte.
Vad nu? Ska jag bara förlåta honom?
Han sa att han älskade mig och sen ändrade han sig plötsligt.
Även om det här är hans sätt att säga förlåt eller att han bryr sig,
kommer han säkert ändra sig igen imorgon.
Jag messade honom till och med, men han svarar inte.
Du måste sluta grubbla över vad Cole Walter tänker
och se på det här stället.
Det är otroligt.
Och det är tack vare dig.
Gå nu in och ha roligt. Du förtjänar det.
Lovar du det?
Du har rätt.
Inget mer grubblande över vad Cole tänker, gör eller menar.
Ikväll ska jag ha roligt.
Okej.
Kom.
Jag ska resa iväg ett tag. Jag ska till Europa med orkestern.
- Jaha. - Ja, jag ville pröva nåt nytt.
Det låter spännande.
- Du fortsätter väl att messa mig? - Så klart.
Jag kommer att sakna dig, Nate.
Detsamma.
- Vi kanske kan dansa en sista dans. - Det vill jag gärna.
Okej, ni kör om en kvart ungefär.
Veteranerna kör först, sen juniorerna precis före er.
JACKIE TACK FÖR HJÄLPEN MED LOKALEN.
Mår du bra?
Ett ögonblick.
Va?
Cole!
Vart ska han?
- Hej. - Vad är det?
- Är allt som det ska? - Jag kör inte. Jag måste träffa Jackie.
Kan det vänta tills efter finalen?
Jag har väntat länge nog.
Då så.
- Hej. - Ska vi fota oss?
Ja.
Coolt.
Jag tycker att jag är snygg i mustasch. Vad sägs?
Då kör vi.
Okej. Vad ska vi göra?
- Först. - Okej.
Okej.
Och det andra?
- Vad firar vi? - Jag vet inte.
Will och Hayley flyttar. Nathan åker till Europa.
- Benny vill inte höra godnattsagor mer. - Jag trodde att det bara var mina.
Allt sjunker plötsligt bara in.
Och jag vill skåla.
För nästa kapitel i våra barns liv.
Och i vårt.
Eliot.
Jag har nog inte sagt det, men jag är glad att du kom till Silver Falls.
Det har känts bra med dig här som en påminnelse om mitt gamla liv.
Det måste inte vara ditt gamla liv. Jag menar.…
Det finns där om du vill ha det. Allt väntar på dig.
Jisses.
- Vad vill du, Danvers? - Du missade loppet.
Det innebär inga pengar. Inget kval. Alltså står du i skuld till mig.
- Jag behövde vinsten. Du sabbade det. - Ledsen. Men jag har bråttom.
Cole! Vänta!
Kom tillbaka!
Herregud.
- Vad? - Minns du den här låten?
Skolbalen i sjuan? Hur skulle jag kunna glömma den?
Okej.
Kom, vi måste dansa.
Jag vet inte det. Jag dansar inte mycket bättre än i sjuan.
- Det kommer tillbaka. - Jag skämmer ut mig.
- Nej då. - Jo då.
Kiley.
- Jag gjorde ett misstag. - Du sa det.
Nej, misstaget var att säga att det var ett misstag.
Förlåt. Jag börjar om.
Det jag menade är att jag vill säga dig en sak.
Ky!
Din mormor vill ha en filt till.
Du borde kanske gå till henne.
Vi ses.
Hallå!
Vad gör du?
Sluta!
Herregud! Sluta!
Undertexter: Jessika Johansson