EN NETFLIX-SERIE
Jeg er på stedet, men jeg ser ingenting bortsett fra snø og damp?
Å nei. Jeg tror at varmen i spiondrakta mi er skrudd på for varmt. Vent litt.
La meg se.
Å, ok. Nå ble det bare varmere.
Det er som en badstu! I en sump!
På sola!
Cisco, nok tull. Fokuser på å finne de bortkomne atombombene.
Jeg tuller ikke. Den drakta er vanskelig.
Og, hvordan gjør man, du vet, liksom, det man må i denne greia?
Hva prøver du å si?
Jeg sier, hvis jeg har på meg denne drakta, og jeg må, du vet…
Jeg vet ikke.
Tisse! Hva gjør jeg om jeg må tisse?
Er det bare som en våtdrakt, der man bare lar ting skje?
Tisser du i våtdrakta di?
Nei!
Det høres sånn ut.
-Innkommende! Vi får fortsette praten. -Vil du fortsette å snakke om det?
De er som små snømenn.
Ok, slemme snømenn!
Ok, jeg tror jeg er på rett sted. Kom og hjelp meg!
Hei, vi er på vei.
De nærmer seg!
Bra.
Ok, det er fett.
-Glad vi kunne hjelpe. -Vi nærmer oss.
Nå!
Søren, de stikker hull i bilen min.
Traff de bensinledningen? Sprenger den?
Nei, men det blir kaldt! Jeg må vel skru opp varmen.
Nå har den som jages blitt jegeren!
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Søren. Flere slemme snøtyper.
Greit! Snille snøtyper!
Ja! Hva syns du om det?
Dere, jeg tror vi fant rakettene.
Jepp! Der er de. Dere har fem minutter på å stoppe oppskytningen.
-Vi kan trenge litt hjelp. -Jeg er på vei.
Alle sammen, gjør plass!
Bra jobbet, Francis.
Du må stoppe de atombombene fra å avfyres og utslette halve verden.
Enda en dag på kontoret.
Ok. Skritt en: bruk håndavtrykket på spiondrakta til å åpne kontrollpanelet.
Det bør være lett som en plett.
Eh, pletten funker ikke.
-Hva er det som skjer? -Jeg lekker visst.
Hva?
Jeg er svett, ok? Det er drakta. Den er for varm.
Og hånddeodoranten?
Jeg er tom. Jeg prøvde å bruke vanlig deodorant, men det er ikke det samme.
Greit. Vi har tre minutter til verdens ende slik vi kjenner den,
så la oss snakke om deodorant!
Jeg syns faktisk det var interessant.
-Jeg kjører naturell. -Stille, Gary!
Ok, jeg er inne.
Det neste er at du må skrive inn den individuelle koden på 22 tall
som du skal ha memorert.
Å, nei. Jeg glemte koden.
Hele greia?
Bare det siste nummeret. Kanskje jeg blandet det med det første nummeret?
-Hvordan glemmer du det første? -Jeg vet ikke!
Jeg er under mye press, og jeg jobber ikke så bra under press.
Sa du "jobber bra"?
Flott! Nå er det flere av de fyrene.
Fokuser på rakettene. Jeg sender hjelp.
Akkurat som vi øvde på.
Beklager! Kunne ikke la være.
Sir, jeg må ta over kommandoen over dette kjøretøyet.
Åh! Feilbedømte den.
Vent, jeg har det! Det er 3! Hvordan kunne jeg glemme yndlingstallet mitt?
Vent, har du et yndlingstall?
Vet du hva? Glem det. Så klart har du det.
-Først, finn de infrarøde signalene. -Det er de røde lasergreiene.
Omdiriger detonatoren til det falske hovedpanelet.
Sett den lille minnegreia inn i åpningsgreia.
Nå, for å stoppe sekvensen må du forbigå hovedprosessoren
ved å kutte den røde ledningen.
Jeg ser ingen rød ledning. Jeg har bare blå og grønn her.
-Eh, jeg også. -Samme her.
Kan noen avgjøre dette!
Jeg vet ikke. Det er den ene eller andre og du har bare fem sekunder.
Blå! Vi går for blå.
Bra jeg visste hva jeg skulle gjøre med den ledningen.
Å, hva er det?
En sjette rakett! Hvorfor er det alltid en sjette rakett?
Frøken Nowhere? Vi har et problem.
Jeg jobber på saken. Det virker som det er en kontrollstasjon under isen.
Noen må gå ned der.
Jeg fikser dette.
Jeg er nesten der!
Jeg kan hacke meg inn og omprogrammere raketten, eller…
-Ja! -Juhu!
Ja da! Vi klarte det!
Om ikke det er en sjuende rakett.
Hva foregår? Funket det?
Ok, team. Tid for en debrief. Hva gikk bra med oppdraget,
hva gikk galt, og hva gikk helt galt?
Ingenting gikk helt galt. Vi reddet dagen.
Det er ikke sånn jeg ser det, Gary!
Tony glemte koden, Cisco hadde svette hender,
frøken Nowhere sa feil farge.
Interessant! Så du rotet det til også?
Den ledningsgreia? Ha!
Jeg er ganske sikker på at det var Julius sin feil.
Jeg tror han er fargeblind.
Er jeg?!
Frøken Nowhere, kan vi la være å gjøre dette akkurat nå?
Jeg vet ikke hva som foregår, men siden jeg forlot Arktis har jeg følt meg uvel.
Jeg tror jeg strakk en muskel i nakken.
Au, au, au! Jepp, det er der.
Ja, jeg har også følt meg rar. Jeg har liksom rykninger.
Se på øyet mitt.
-Jeg har ikke kunnet fokusere. -Og jeg har hatt rare drømmer.
Det var en der Garys fjes var på en teddybjørn, som satt på en kommode.
Han kunne ikke røre på seg, og han sa bare:
"Lek bake bake kake med meg. Lek bake bake kake med meg."
Så? Gjorde du det?
Nei! Du var skummel som teddybjørn.
-Hva er det som skjer med oss? -Jeg tror jeg vet.
Jeg har googlet disse symptomene før. Alle her lider av stress.
Stress?!
Det er den stille morderen! Og den angriper nakken min igjen akkurat nå.
Å, ro dere ned. Stress er bra.
Det er drivstoffet som får en agents ild til å brenne sterkere.
De svette armhulene, hjertebanken…
…gjør at du føler deg levende!
Noen forslag til hva Sudarikovs menn gjorde i Arktis?
Sudarikov er borte, så de må jobbe for noen andre.
Men hvem? Og hvorfor?
Og når angriper de neste gang?
Sjefen min vil ha svar.
Hvem er sjefen din, uansett?
Har sjefen din en sjef? Hvor høyt opp går det?
Det er trenger-å-vite-informasjon, og du trenger ikke å vite.
Du trenger bare å gjøre, det du får beskjed om, av meg.
Du vet ikke hvem sjefen din er, gjør du?
-Jeg vet nok. -Det var et nei.
Ok, frøken Nowhere, jeg tror vi trenger en pause.
Jeg kjenner teamet mitt. Presser du for hardt, presser de bare tilbake.
Jeg tror dette er et godt tidspunkt å fortelle det.
Jeg trodde vi skulle vente til etter debriefen.
Kan vi gjøre det nå? Vær så snill, med sukker på!
Greit!
Hva hvisker dere om?
Vi har en overraskelse til dere. Vi skal ikke tilbake til L.A.
Vi skal til en spesiell hemmelig base i Øst-Europa, og når vi er der,
skal vi feire Forbrenningsdagen!
Kan du gjenta det?
Det er en spesiell byrå-helligdag
En magisk tid på året
Når agenter samler seg
For å feire og…
-Skåle? -Nei.
Sprenge ting!
Ok, seriøst. Hva?
I morgen samler vi alle våpnene vi har tatt fra fiendene våre,
og et par eksperimentelle våpen som ikke har noen praktisk nytte,
eller som er litt for farlige.
Vi tar dem med ut i ørkenen, og vi sprenger dem! Det er rått!
Og dette er faktisk greit for deg?
Så klart! Hvem elsker ikke å sprenge ting?
Samle dere. Vi har laget en dokumentar om Forbrenningsdagen.
Julius, skru av lyset.
Jeg hadde akkurat lokket geitene ut av argantrærne og inn i innhegningen,
da jeg hørte et skikkelig smell.
Jeg snudde meg og så nattehimmelen i en farge jeg aldri hadde sett før,
og det som så ut som brennende brødristere over hele ørkenen.
Marshall Dean, Ørkenlandbruks-registeret.
GARY OG JULIUS PRESENTERER
Det Marshall Dean så den kvelden var den første årlige feiringen
som senere ble kjent som Forbrenningsdagen.
Det skulle for alltid forandre måten verden forstod forbrenning, dager,
og hele konseptet av håndtering av farlig avfall.
Forbrenningsdagen ble grunnlagt for ni år siden,
men for å virkelig forstå den, må vi gå tilbake til tidenes morgen.
Hvor lenge varer denne greia?
Rett under seks timer.
Flytt deg!
Julius,
en ivrig plystrer og Pog-samler,
og Gary,
en tidligere rodeoklovn og birøkter…
Hvor er de bra greiene? Ildkulene, laserne, de brennende fjærene?
Det er i "Det beste av Forbrenningsdagen"-montasjen på slutten.
Først skal dere få høre om det tradisjonelle genserbyttet.
Pyntingen av detonatoren.
Hva med den tradisjonelle ostekake- pyramiden på Forbrenningsdagsaftenen?
Ok. Da starter vi.
Se hvor glade vi var.
Gleder dere dere, eller hva?
Jeg elsker å sprenge ting!
Og det høres avslappende ut. Jeg kan allerede kjenne at nakken blir bedre.
Ikke misforstå meg, jeg elsker sprengningsfester,
men sier du at dere lagrer alt deres mest farlige utstyr på et sted,
bare så dere kan sprenge det på en spesiell dag?
-Høres idiotisk ut. -Ekko har et godt poeng.
Jeg er overrasket over at dette er greit for byrået.
Du kjenner kanskje teamet, Toretto, men jeg kjenner byrået,
og samme risikoen, er det verdt det.
Dessuten er det utstyret på et av de sikreste stedene på jorda.
Den blir konstant bevoktet av bevæpnede soldater.
Ingen, og jeg mener ingen, får tak i det.
Å, nei. Noen fikk tak i det.
-Hva har skjedd her? -Vi prøver å avklare situasjonen.
Da vi innså at vi ble ranet, var det for sent.
Hvilken retning var de på vei i?
Øst, gjennom ørkenen. Satellittene kunne ikke lokalisere dem.
-De kjenner våre satelittavtrykk. -Hva er det?
På grunn av satellittenes baner,
er det noen få blinde områder der spionsatellittene ikke kan se.
De som stjal utstyret må vite om disse områdene.
Gary! Datamaskinen min! Nå!
Dette kartet viser områdene uten dekning.
Den som stjal våpnene er på den veien.
Takk og pris for at vi kan få våpnene tilbake.
Tanken på å ikke arrangere Forbrenningsdagen er for mye å bære.
Nettopp. Og det er bra at de våpnene ikke blir sluppet løs i verden.
Ja, det også.
Hvordan skal dere ta igjen konvoien? Den er sikkert 100 kilometer unna nå.
Vi har våre metoder.
Vi nærmer oss. De er to mil unna.
Frøken Nowhere, vi er nesten der.
Vi vil gjerne vite hva vi kan møte. Hva slags våpen stjal de?
Jeg har lista her. Vi har mange rare eksplosiver. La oss se.
Vi har en nysemaskin, en humørforvirrer, en fryktdonut…
Hva?! Et matvåpen?
Nei! Vi kalte den en donut fordi den var fylt med gelé,
men ulikt gelé, hvis den tar deg, gjør den deg redd for alt.
Vi har Slimskaperen - en greie som får kroppen til å produsere for mye slim.
Høres ut som noe som hører til på Voltron,
men de fins!
Hvorfor ville noen lage sånne?
For å vinne kriger, forvirre fienden, tulle med kollegaer.
Lager dere humørsvingningsbomber?
Jeg har så mye å lære.
Det er også en bærbar versjon av Cleve Kelsos værmaskin.
En billefløyte - jeg vet ikke hva den gjør - en hodepinemaskin,
skremmepulver. Å! Her er et vilt et. Laserlinse.
Generelt, bare unngå alle mulig våpen, om mulig.
De er uforutsigbare, noen er ikke testet,
og selv de som funker burde definitivt ikke eksistere.
-Mottatt. -Jeg ser den.
De vet at vi er her.
Hei! Hvorfor er jeg helt alene?
Pen kjøring, bil.
Å, nei.
Hvor er den? Hvor er den?!
Ja! Jeg er helt rå!
Du var også flink.
Ekko, hva kan jeg gjøre?
Bare vent. Jeg fikser dette.
Bra jobbet, Ekko!
Yo, jeg tror ikke vi kommer til å klare å stoppe trailerne.
Vi trenger ikke å stoppe dem, bare koble av hengerne.
Layla har rett. Kom igjen. Francis, vent og dekk oss.
Jeg fikser, T.
Sykt lett.
Vi har gjort dette før.
Hvorfor snakker jeg engang?
Det går bra, jeg har det bra.
Jeg har det bra.
Jeg har det bra!
Å, nei. Jeg tror Tony har blitt truffet av den humørsvingningsbomba.
Det er ikke sant, det kan ikke være.
Humørbombe! Merkelig.
Sa jeg passet på dere.
Å nei. Du er for tung!
Å, nei. Gjennomsiktig gelé. Det er fryktbomba!
Hva skjer? Går det bra med dere?
Cisco ble truffet av fryktbomba, men…
…jeg tror den har omvendt effekt.
To av to.
Ingenting kan stoppe meg!
Hvem er du? Hvorfor gjør du dette?
Forsterkningene er visst her.
Jeg må visst bli kvitt dere begge.
Vi kan glemme å redde Forbrenningsdagen.
Ser ut til at vi må redde verden.
Tekst: Rikke Carlberg