Subtitles by sub.Trader subscene.com
INSPIRERET AF VIRKELIGE BEGIVENHEDER
Den gennemsnitlige person lever 27.375 dage.
Det er det, vi får, hvis vi er heldige.
27.375.
I begyndelsen syntes jeg ikke, det lød af meget.
Men hvor mange dage husker vi overhovedet?
De fleste dage går. Ubemærkede, uinteressante, umærkede.
For vi husker kun dage, hvor vi føler, der skete noget.
Noget smukt eller tragisk.
De fleste dage forsvinder i mængden. Mange af mine gjorde.
De gik med rutiner, skole eller begge dele.
Jeg bemærkede ikke, at mit liv var en række glemte dage.
-Grimt. -Ja.
Alt blev gemt til senere.
Du fik dine penge.
Lev spontant senere.
-Hallo! -Rejs senere.
-Amanda! -Find kærligheden senere.
Undskyld.
-Men alt kan ændre sig på én dag. -Dræber du mine venner, dræber jeg dig.
Og det, der mangler... bliver så åbenlyst.
HELE MIT LIV
TRACEY'S SIDEN 1949
Det her sted har tre stjerner på Yelp.
Seriøst?
Bare én drink, og så spiser vi middag.
-Det lover jeg. -Jeg skal tisse.
-Jeg finder et bord. Køb øl! -Han gør det!
Nej!
Hvordan endte vi på en sportsbar?
Undskyld. Jeg ved, du har PTSD fra din tid på Ruck's.
Hold så op.
Du var den bedste værste bartender, jeg nogensinde har set.
I guder, der er altid en grænse.
-Ja, ikke? -Uanset hvor man er.
Mums.
Jeg vil udbringe en skål.
For den smukke, geniale, så talentfulde og nyligt forfremmede Amanda.
-Skål. -Tak, tak.
Og skål for at få en assistent.
Sådan der!
-Så er der indtog. -Hvad så, de damer?
I ser lidt ensomme ud. Jeg kan holde jer med selskab.
Der er tre af os.
-Jeg hedder Dave. Det er Kyle og Sol. -Beklager.
De to er ensomme. Jeg skammer mig bare.
-På dine eller deres vegne? -Deres lige nu.
Og mine egne... meget snart.
Godt så. Vi begynder forfra. Vi ville bare lige sig hej, så...
-Hej. -Hej.
Jeg har en historie, der vil ændre jeres liv.
-Jeg... -Niks. Vi smutter.
-I behøver ikke... -I skal ikke...
-I vil gerne høre historien. -Nej, nej.
Nu må vi høre den. Hvilken slags historie er det?
Jeg vil fortælle jer om dengang, jeg næsten mistede min lilletå.
-Vent... -Okay.
Pas. Jeg henter drinks og sparer mig selv skammen.
-Jeg går med. -Næ nej.
-Du bliver, for vi fortæller den sammen. -Ja.
Jeg sidder bag på knallerten, og ham her kører.
Pludselig springer et egern frem.
Da begynder knallerten at skrabe op mod kantstenen,
og min tå er klemt fast.
Ved du hvad? Jeg hjælper din ven med de drinks.
-Men fed historie. -Vent...
Når man skal lægge dem ned, vil man ikke komme nedefra.
Hvem hepper I på? Skaldet og Ingen Hals eller Store Overarme og Splejsede Ben?
Skaldet og Ingen hals er undertippet.
-Endnu en Daves margarita? -Ja.
Lav to.
-Din vens historie... -Ja, jeg...
Jeg beklager. Han tror, den er god til at bryde isen.
Det er faktisk ikke en helt dum idé. Han satser stort.
Hvordan det?
99 ud af 100 piger vil hade historien, afsky den.
Men hvis han kan finde den ene,
der elsker en god historie om maste tæer, vil hun falde bagover.
Hun vil se ham som sin sjæleven.
Hvis man tror på skæbnen, tilfældigheder og at møde den rette,
er det risikoen værd. Han har fat i den lange ende.
...hoppede fra skraldebøtten.
-Jeg synes stadig, det er dumt. -Måske.
Det blik er officielt to sekunder fra at blive 100% klammo.
-Ja. -Du bør blinke eller kigge væk.
-Gør noget andet med øjnene. -Undskyld.
Jeg klandrer alkoholen. Jeg er normalt vittig og charmerende.
Det er ingen undskyldning.
James Bond er stangstiv døgnet rundt, men er vittig og charmerende.
-Nu skal du lidt vid. -Jaså? Vid mig.
-Kom med det. -Fint.
-Når jeg kigger dig i... Hold da op. -Skulle der ske noget? Jeg er forvirret.
Godt, vi trykker pause. Jeg giver charme et forsøg.
Okay. Jeg...
Nu skal du se charmen, okay? Her kommer det.
-Du... -Nej, det er værre.
-Er det skidt? -Komplet...
-Holdt, hold inde, opgiv. -Jeg holder op.
Jeg slog min rekord igen.
Spøjst, når du kommer et kvarter for sent.
Nej... Lørdag formiddag er der 20 akademiske minutter.
Teknisk set kom jeg før tid.
-Klar? -Ja, kom. Lad os løbe.
Jeg sveder måske margaritaer efter i går aftes.
-Klamt. -Beklager.
Hvad var det nu, du arbejdede med?
-Digital marketing. -Hvad betyder det?
Vi går målrettet efter forbrugere ud fra gps.
Vi går efter impulskøb. Hvad med dig?
Jeg sysler med gæld. Jeg tager en kandidat i psykologi.
-Vil du være terapeut? -Det ved jeg ikke. Måske.
Folk elsker at tale med mig, og jeg giver altid knaldgode råd.
Så... tja.
-Krampe. -Klarer du dig?
Jeg har krampe.
Løft armen.
-Hvorfor? -Det hjælper.
Okay.
Jeg løj for dig. Jeg hader at løbe.
Jeg er vildt dårlig til det.
-I guder, en dum idé til en første date. -Er det her en date?
Nej.
Godt... Lidt endnu... Hov, hvad laver du?
Jeg har fortjent en.
Nej, den går ikke. Kom.
-Hold nu op. -Jeg har noget bedre.
-Sidste spurt. -Så langt.
Sådan.
-Hov, her er hotdogs! -Det er der.
Du førte mig fra den ene hotdogbod til den anden.
Er det ikke en fed målstreg? Jeg elsker det her sted.
-Hej! Hvad så? -Hej.
-Hvad så, makker? -Jeg kommer ud.
Hvad så?
-Hvordan går det? -Godt.
-Hvad har du at byde på? -Mine nye squashbeignetter.
Peter, mød Jen.
-Hej. -Hej.
-Hun ville have hotdog til morgenmad. -Nej, til brunch.
Brunch handler ikke om maden, men om dagdruk.
Præcis.
Hvis jeg ikke var ude at løbe, ville jeg være på min kusine Gigis sted.
Peber og Salt.
De laver en god moscow mule. Jeg elsker det sted.
Hvad synes du?
-Det smager skidegodt. -Der mangler noget.
Ja.
Prøv med cremefraiche og dild, måske lidt honning.
-Det lyder godt. -Ja.
Jeg burde hyre dig igen.
-Er du kok? -Nej, jeg er ikke.
Han er den bedste, og jeg har brug for ham i vognen.
-Hold op. -Jeg har brug for dig.
-Jeg hjalp bare til i weekenden. -"Hjalp til"?
Du... vil du smage?
Kom nu.
-Nej da. Det blik... -Beklager. Jeg er ikke vild med squash.
Jeg har noget, I vil kunne lide, og så får I vand.
-Tak, mand. -Tak.
Alle forhandlerne er lokale.
Tænk, jeg aldrig har været her.
De er fine.
Farverne er utrolige.
-Smukt. -Tak.
Tak.
-Hej. De er smukke. -Tak.
Rose. Jeg elsker lavendel.
Tak.
Kender du sangen?
Så nu må Sally vente
Hun ved, det er for sent
Idet hun går lige...
Er det "forbi" eller...
Jeg elsker den sang.
Lav mad til mig.
Med glæde.
-Hvornår? -Nu.
Eller aldrig.
Fint. Vil du hjælpe?
-Jeg får dig til at elske squash. -Vi får se.
-Okay. -Hvad synes du om det her?
"Sprød dildsquash."
"Sprød dildsquash." Det lyder godt.
Hvem ville nogensinde bruge så meget dild? Sådan i det virkelige liv.
Sidste trin er...
Sjovt.
Hvilke interesser har du?
Bjergklatring.
Klar, parat, start!
Hov!
Velkommen til abnormpsykologi og kognitiv adfærdsterapi.
Åh nej. De har da kun lovet let regn.
Okay.
Åh gud!
Bare rolig. Jeg sørger for dig.
Overrasket?
Tak.
Hvad er klokken?
Nej... Ti.
Om formiddagen... aftenen... Jeg ved det ikke.
-Steph, jeg er der om to sekunder. -Fint.
-Det ser lækkert ud. -Hold op, Eric.
-Laver du det til Jen? -Ja, jeg samler bare idéer.
Hendes mor kommer i næste uge, og jeg vil gøre et godt indtryk.
Moren. Det er stort.
Nå, men Yasmin vil have din præsentation inden frokost.
-Nej, hun sagde i morgen. -Det gjorde hun.
Og nu er det tirsdag.
Og du har arbejdet her i knap et år,
og du bliver stadig overrasket af Yasmins små overraskelser.
Jeg elsker den egenskab. Det gør jeg.
-Pøj, pøj. -Godt.
Han var på forretningsrejse. Hvad skulle jeg gøre?
-Han løj måske om... -Jen, åbn døren!
Du har selv nøgler!
-Jeg har gemt dem! Jeg skal tisse! -I er så nuttede.
Jeg får lyst til at ørle.
-Vi ses senere. -Hej, hej, Amanda.
-Jeg har købt det hele til dig. -Hej.
-Hvordan har din dag været? -Skæv, bagvendt.
-Hvordan går læsningen? -Jeg er på tredje pakke.
Modtaget.
I guder.
-Hvorfor skæv og bagvendt? -Det er ligegyldigt.
Jeg har basalt set sporet folk til og fra arbejde i dag.
Så brugte jeg nogle timer på andre folks arbejde,
fordi Yasmin nægter at hyre flere folk, men det går nok.
Det er jeg ked af.
Jeg fatter ikke, at det er det, min tid går med.
Sol, jeg har sagt, at Gigi mangler folk på restauranten.
-Jenn, det er fint. -Sig op.
Du har talt om det i månedsvis. Nu eller aldrig, ikke?
Eller hvis du ikke vil sige op, så arbejd der i weekenden, og lær lidt.
Man tager en uddannelse for at blive kok.
Ikke alle gør. Og al din mad er fantastisk.
Siger hende, der spiser Ding Dongs til aftensmad.
Jeg er ikke så elitær. Jeg er folkets foodie.
Hør, jeg tænker bare praktisk.
Jeg har ikke råd til at sige op.
Jeg har tænkt og tænkt, og jeg kan bare ikke.
Jeg skal spare op og tænke på fremtiden.
Og når jeg tænker på os...
Flyt ind hos mig.
Altså det giver jo færre udgifter, ikke?
Du ved, jeg knap kan betale huslejen, og...
Så kan du måske i sidste ende spare nok sammen til at sige op.
Jeg smider dig ud, hvis du er irriterende at bo sammen med. Det er hurtigt afgjort.
Regler:
Skabspladsen bliver fordelt 80/20 i min favør.
-Fint. -Godt.
Du laver mad mindst... fem...
-Tre, okay? Tre. -Tre.
Tre gange om ugen virker fornuftigt.
-Fint. Hvis du smager alt mindst én gang. -Fair nok.
Ærlig snak.
Træd til, når det er påkrævet.
Fejl kan jeg håndtere, men anger er ikke til at leve med.
Top.
Men jeg må beholde min sofa.
-Men min futon... -Den futon skal bare ud.
Fint.
På et tidspunkt får vi hund.
Den skal ikke gø eller fælde.
Sex før aftensmaden.
Efter aftensmaden vil jeg bare se tv.
Er det et ja?
Vi løfter på tre.
-En... -Har du den?
-To. -Løft med benene.
-Kom så. Tre. -Sådan.
Tag den lige med ro. Jeg har tømmermænd.
-Min fod... -Det går.
-Træd nu ikke ned. -Pas på.
Vent lige. Hvorfor ligger der vægte på sofaen?
Vi er halvvejs.
-Jeg har ikke lagt dem der. -Nu må de blive.
Godt så.
-Kan den være i elevatoren? -Ja, jeg har målt fire gange.
Kom så.
-Vi går... -Dave, hvad laver du?
-Så holder vi vel pause. -Sikke I knokler.
Jeg har lige taget dem på. Det er ikke...
-Hold da op. -Vi har knoklet løs.
Så for en sofa.
Er der mange flere kasser?
Ikke så mange. Måske 20.
Der er da ikke mere plads.
-Vi må leje et depotrum. -Hvad?
Det behøver vi da ikke. Der er plads nok.
Der står "køkken" på alle kasserne.
-Det ser ud af mere, end det er. -Vi har et tv.
-Ikke i soveværelset. -Præcis.
Okay.
-Helle for det. -Jeg tager det.
Vi kan købe ens trøjer.
Gider du række mig dem?
-Granatæblekerner på kødboller? -Ja.
Værsgo.
Det smager vildt godt. Jeg mener det.
Det smager som magiske kødboller, der vokser på bittesmå kødbolletræer.
Sol, Gigi ville elske dem.
-Jeg... Det er arbejdet. -Er det vigtigt?
-Ja, det... -Er arbejde vigtigt? Jeg vil ikke...
Jeg er vild med vibratoren.
-Hej. -Hej.
Er du min tandbørstetvilling?
Min tandbørstetvilling
Vi børster tænder op og ned
Holder hovedet på sned
Rundt og ru...
-Er du okay? -Ja. Jeg forstrakte en muskel til træning.
Sol, klokken er ti... Spis noget.
Værsgo.
Jeg troede, du ville varme pizzaen.
Nej, i aften spiser vi den kold, hr. kok.
-Undskyld, men det skal sendes i dag. -Nej, jeg siger undskyld.
Du har bare arbejdet sent de sidste par uger.
Fortsæt. Pizzaen er fin.
Der er en anden måde at varme den på. Det smager endnu bedre.
Jeg laver fis. Hold op. Hvad laver du?
Fint... Jeg smager.
Kan du anbefale noget?
-Prøv pigerockafdelingen. -Okay.
Videre, videre. Ja, dér.
-Pat Benatar? -Ja.
Hun styrer for vildt. Altid. Da jeg spillede med barens band,
var "Hit Me With Your Best Shot" en sikker vinder hver aften.
Du har ret.
Kan I lave den på mandelmælk?
-Tak. -Det var så lidt.
Hvordan går det?
Vi har det godt.
Jeg ved ikke helt. Sol er begravet i arbejde.
Han hader virkelig sit arbejde.
Han gider ikke engang lave mad. Så presset er han.
Hvorfor planlægger du ikke bare noget? Et eller andet festligt.
Få ham i køkkenet igen.
-Thanksgiving. -Hos jer?
Du, Sol?
Støv forklædet af, kost!
-En gruppe breakdansere? -Jeg tror ikke på det.
Vi var et hold.
-Hvad? -Det var meget seriøst.
Mums.
-Er der snart mad? -Den kommer.
Nu bliver det alvor.
-Hvad sker der? -Nu går det...
-Nej! -Kyle...
-Det var ikke mig. -Oprydning ved...
Mor, hjælp.
Jeg skal bruge salt, eddike og opvaskemiddel!
-Ikke mere rødvin til Kyle. -Det er din ven.
-Undskyld. Jeg har hænderne fulde. -Mina, hej.
-Værsgo. -Kom ind.
Det er til dig, og det er til dig.
-Du var inspirationen. -Mina...
-Det er smukt. Tusind tak. -Selv tak.
-Tak for invitationen. -Kom ind. Hæng jakken.
Skat?
Mina, Dave. Dave, Mina.
Hun er kunstner.
-Må jeg kramme dig? -Gerne.
Godt at møde dig.
-Se maleriet fra Mina. -Jeg er vild med det.
Så er der mad. Del med de andre.
-Det dufter fantastisk. -Okay.
Skål.
Jeg tror, der mangler et par fjedre i sofaen.
Fornærm ikke sofaen. Den og jeg har en fortid.
Jeg sov på den i mange uger, da jeg var... imellem lejligheder.
Mener du imellem kærester?
Er sofaen den, du har været sammen med længst?
-Av. -Undskyld.
Jeg forstår. Jeg kan lide sofaen.
Det ses. Du er sofaen.
-Hvad er der i fyldet? -Hej, Gigi.
Det er klisterris, shiitake, Sichuan-pølse og kokos.
Lad mig smage.
-Du er bare et hoved. Du ligner Zordon. -Vi morer os.
-Det er varmt. -Okay.
Nu slår det klik.
Hold da op. Sichuan-pølse?
Hvad gør du ved mig? Giv mig mere.
-Jenn, din fyr. -Ja, ikke?
Hold nu op.
Jeg ville servere det her på restauranten.
-Ja? -Min kok mangler inspiration.
Du skal arbejde for mig, Sol. Hvad har du ellers?
Misogulerødder og pak-choi med hvidløg.
Det er vidunderligt.
-Smukt anrettet. -Jeg tager det meste.
Majsbrød?
Bare fyld på, fyld på.
-Vil du have det hele? -Ja.
Nej, nej, kokken sidder for bordenden.
Også jeg. Jeg vil ikke have mellemmanden.
-Vent på værten. -Jeg tager dem alle.
-Godt for dig. -Også jeg.
Det ser fantastisk ud.
De her gulerødder ville provokere min far.
Hvad? Hvorfor?
Fordi han kan bruge en hel dag på at knokle med thanksgiving-middagen,
og så ville Sol dukke op med gulerødder, der blev aftenens store hit.
Derfor lader jeg dig kun lave dessert.
Sol, Jenn, jeg vil takke jer.
Havde I ikke inviteret mig, ville jeg nok spise frysemad derhjemme.
Det var da så lidt.
Vent lige.
Sol og jeg vil gerne takke jer, fordi I er her i dag.
Nu føles det her endelig som et hjem.
Nye venner, nye dufte, nye pletter på tæppet, men...
Der er ingen plet.
Takket være mor kommer der ingen plet.
Nå ja. Lad mig.
Nu sker det. Jeg klarer det.
-Er du uskadt? -Åh gud. Er du uskadt?
Jeg har det fint.
Vi overlever. Det var sjovt.
-Tak. -Slog den en flig af din tand?
Forresten har jeg lige sendt min opsigelse.
-Undskyld. -Det er fint.
Du tager vores seng. Der er ingen diskussion.
-Jeg brokker mig ikke. -Jeg reder den.
Venner, venner, venner.
Hallo?
Amanda, Kyle, kom.
Jeg tror, trioen har...
Vi mødes ved...
Trioen sendte en bekræftelse i morges.
Alt er ordnet.
Hej.
-Hvad nu? -Ikke noget.
Alt er godt. Middagen var lækker.
Du kan træne krager eller skader,
ikke som kæledyr, men bare til at være omkring dig.
-For det her burde... -Jeg er vild med din snørklede hjerne.
Åh gud, du er et fjog. Jeg mener det.
-Sniger mig ind i dine tanker. -Hvad sker der?
-Måske du vil finde. -Sol?
-Folk hører dig. -Et bedre sted at lege.
Hvad laver du? Hold så op.
Du siger, du aldrig har været drevet
Men alt det, du har oplevet
Forsvinder langsomt væk
Vi påbegynder en revolution fra min seng
For du sagde, min hjerne steg mig til hovedet
-Træd udenfor. -Hvad?
Sommeren står i blomst
Stå rank ved siden af pejsen
Fjern det blik fra dit åsyn
For du vil aldrig kunne brænde mit hjerte ud
Åh gud!
Så nu må Sally vente
Hun ved, det er for sent Idet hun går lige forbi
Hendes sjæl svæver væk
Men kig ikke tilbage i vrede
-Hørte jeg dig sige. -Sådan!
-Hold da op. -Sådan.
Jenn, jeg vil forsøge mig med charme og vid.
Jeg vidste ikke, hvor meget jeg kunne elske, før jeg mødte dig.
Og følelsen vokser stadig hver eneste dag.
Når jeg vågner ved siden af dig, føler jeg mig så heldig.
-Jeg føler mig... -Men det er mere end held.
Du får mig til at føle, at jeg kan alt... at vi kan alt.
Og jeg vil det hele.
Godt.
Åh gud.
Hold da op.
Jeg har aldrig ønsket noget mere inderligt...
end at du bliver min kone.
-Åh gud. -Nu eller aldrig.
Ja.
Ja. Ja, ja!
-Den passer! -Ja!
Ja, ja!
Hej!
-Lad mig høre jer! Ja! -Det var utroligt.
-Medaljonerne? -Ja, de er her.
Kan jeg få pynt her?
Ikke en skidt første uge, Chau.
Hvor er min skirt steak?
-Så er der serveret! -Det er til bord ni.
-Godt. -Er den mellemstegt?
-Hvor er min ribeye og min laks? -Vi afventer de karamelliserede løg.
-Der er noget galt. -Klarer du dig?
Sol!
Radiograf til ortopædisk afsnit syv.
Vil du have kaffe?
-Skal jeg hente lidt tøj til dig? -Nej, ellers tak.
Hej.
-Hej. -Hvad har de sagt?
Det er nok et perforeret mavesår. Det er ikke alvorligt.
-Megan, det lød alvorligt. -De ankom i ambulance.
-Da han ankom, havde han det bedre. -Godt.
Hvor er Dave?
Han skulle på date.
Jeg har ikke været her siden min fars død.
De giver ham nok nogle piller og sender ham hjem.
Du behøver ikke blive.
Jeg...
Det går nok.
Det er en lidelse med kroniske smerter i en side af mavemusklerne.
-Symptomerne kan være... -Megs.
-Hold op med at google. -Jennifer Carter?
-Hej. -Kan vi tale sammen?
Klart.
Se selv... Jeg er heldig.
Det er det, de siger. Jeg er indbegrebet af held.
-Fordi der kun er én? -Ja.
Én sølle svulst, der bliver smidt ud af min lever.
-Den må fandeme ud. -Se at komme ud.
Jeg skal nok klare mig.
Bare rolig.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker også dig.
-Fem minutter mere. -Vi får dine prøvesvar i dag. Kom så.
Du, hvis det er skidt nyt... burde vi købe en hund.
Det må du ikke sige. Det er godt nyt.
-Godmorgen, Sol. -Hej.
-Jenn. -Hej.
Alt ser godt ud.
Dine blodprøver er normale.
Leveren regenererer flot.
-Jenn... -Undskyld.
Vi følger op om seks uger, men vi kan lige så godt komme videre.
Og så kan I to komme i gang med bryllupsplanlægningen.
Jeg henter vinen i køleskabet.
-Ja. -Åh gud, det er fantastisk.
Sikke en lettelse.
Her er den.
Du er en rigtig hård nyser Med en lang fortid
Du knuser små hjerter Som det, jeg har indeni
Det er fint Lad os se, hvordan du gør
Næverne op Lad os tage en omgang
Vis mig så dit bedste slag
Hvad er det her? Min glædesdans?
Ja!
Bare fyr løs
G&T'er? Modtaget.
-Øjeblik. -Er citrondressingen klar?
-To minutter for sent, Chau. -Ja, chef. Jeg skal nok godtgøre det.
Man skulle tro, du ville komme tidligt. Din ret er på menuen.
Tillykke.
DAGENS RET: PIKANTE ARME RIDDERE
MED POCHERET ÆG OG SKINKE
Alt vel? Godt.
Hejsa. Mangler I noget?
-Lidt chilisovs? -Gerne.
Folkens, én dagens ret og én Gigis omelet.
Og endnu en gang tværreb. Fart på, kom så, tak.
Hvad så, Chau?
-Værsgo. -Sikke en succes.
De kommer på menuen fast.
-Hvordan har du det? Hvordan er energien? -Godt. Jeg har det godt.
-Hvordan lever man uden en lever? -Det gør man ikke.
De fjernede kun en tredjedel. Den vokser ud igen.
Vokser den ud igen?
Ja, leveren er vores eneste X-Men-organ.
Hørte du det, Neil? Du laver mad med en ægte superhelt.
-Værsgo. -Så er der serveret!
Sol, Jenn er her.
-Jeg lader Gigi forklare. -Det kræver lidt fantasi.
Men efter vielsen åbner vi dørene, og alle kommer herud.
-Så er der lys overalt og blomster. -Glem alt rodet.
Alt det ragelse skal væk. Jeg har villet...
Her er meget mere plads, hvis vi åbner op.
Vi åbner op, så det føles som ét stort lokale.
Hvor fint.
-Det er da ret perfekt, ikke? -Jo.
-Det er... -Perfekt? Det er grus.
Man kan ikke danse på grus.
-Hej. -Fedt. Alle er her.
Velkommen.
I skulle være her for en halv time siden.
-Chaufføren for vild, og... -Klart.
Nej, I skal ikke giftes her. Niks.
Jeg vidste, du ikke ville kunne se det for dig, men kig nu.
En DJ her i hjørnet, der spiller fed musik.
-Så danser vi her. -Vi danser allerede.
Kom nu.
Tænk ikke på udseendet, men på følelsen.
Ja, på følelsen.
-Lige her. Jeg gør sådan her! -Nej, nej!
Nej! Sæt mig ned!
-Vi skal giftes! -Du smider mig ikke i.
-Her kommer Jenn Chau! -Nej!
I søen med hende!
Hvad laver du?
Venstre, højre.
Vi behøver ikke øve en kinddans.
-Jo, for vi skal lave... -Hold da op. Du drejer mig rundt.
-Okay. -Ja.
Nej, jeg vil bare kramme på dansegulvet.
Kom nu.
Mere vil jeg ikke have på min bryllupsdag.
Men vi skal danse på grus.
Det kunne være på en fastfoodrestaurant, og jeg ville stadig smile.
Det lyder ikke helt dumt.
Det var ikke det her, jeg ville i dag.
-Hvor længe varer denne frivillige tortur? -Vist 90 minutter.
Ni-nul?
Se de lanterner.
-Se. Jenn, kig til venstre. -Hvad?
Undskyld. Sol begynder på en ny medicin i dag.
-Han lovede at skrive. Lad mig så se. -Godt. En...
-De er smukke. -Ja, ikke?
Bliv nu ikke for opstemt. Vi har ikke et lanternebudget.
-Men se så. -Ja?
Hold da op. Sikke en kjole.
-Hvad? -Enkel, elegant. Se V-udskæringen.
Nej. Den koster 10.000 dollars. Du forvirrer hendes brudehjerne, Megs.
Godt så! I kan godt!
Okay. Vi kan godt. Vi kan godt!
Kan vi virkelig?
Godt. En og ned i knæ.
Godt. Jeg vil ikke se nogen knæ fremme.
Jeg ved det. Den kan jeg lide.
Nu laver vi burpees og rækker op efter himlen!
-Burpees? -Op og ned!
Hvad er nu det her?
Ræk op efter himlen og rør jorden.
-Jeg kommer om lidt. -Squat og hop.
Stræk jer opad.
Nå, den laver vi ikke?
-Er til træning. Hvad så? -Kom hjem.
Og hop!
Han hedder Otis.
Han er vores.
Hvorfor har vi en hund?
Mendelson sagde, at den er foruroligende aggressiv.
I allerværste fald har jeg seks måneder.
Han sagde, jeg kunne medvirke i et helt nyt klinisk forsøg.
Fire måneders stråling.
-Og kemo kombineret... -Sol.
Så, så, så. Vi har muligheder.
Han lod til at mene, det var det bedste.
Du... Jeg skal nok overvinde det her.
Det skal jeg nok.
-Okay. -Godt.
Der er bare hele tiden noget, og... Jeg ved ikke helt.
Ja, men... han kan vel ikke arbejde, vel?
Han vil gerne. Så meget, han kan.
Men realistisk set kan han kun...
være der et par gange om ugen, når han begynder på kemoen.
Okay.
Hvad så med brylluppet?
Vil I stadig holde det?
Vi må udskyde det.
Vi må skære ned på udgifter og stress.
-Han vil være i bedring til august. -Ja, men så har han intet immunforsvar.
Hvad kan vi gøre?
Altså hvad kan vi gøre for dig?
Jeg ved det ikke.
Undskyld. Der var trafik.
-Hej, Hope. -Hej, hej.
Hvor er Kyle?
Pas. Jeg har ringet. Han har totalt svigtet Sol.
Hold op. Han har det svært efter alt det, han lige har oplevet.
Det handler ikke om ham.
Godt så. Hvad er planen?
Jeg tror, de vil have et skønt bryllup.
Og jeg synes, vi skal arrangere et hurtigst muligt.
Alle skal se deres første dans.
Vi skal have lækker mad og champagne og give dem en helt særlig dag.
Det lyder fantastisk.
Det ville være fantastisk. Hvordan?
Kom så, makker.
Dr. Marcus til stue 329.
Alt vel?
-Ja, jeg har det fint. -Godt.
-Vi klarer os. -Hold op, Otis.
Han har spist for mange tacos med pølse.
-Hører hunden til afdelingen? -Nej, han er vores.
Jeg antog, de ville sætte den på regningen.
Du burde læse en god bog. Det ville distrahere dig fra alt det her.
Jeg burde holde forårsferie og læse en barmenu nu.
Der er forårsferie hvert år.
Der er 20 % risiko for, at jeg ikke er her næste år.
Du kan tænke omvendt på det.
Der er 80 % chance for, at du er.
Hvad med jer? Har I nogen planer efter alt det her?
Vi vil gerne giftes og tage på bryllupsrejse.
Gerne et tropisk sted. Jeg stemmer for Bahamas.
Ja, jeg tager min røde Speedo med og sololie.
Nej, det kan du glemme. Ingen sololie til jer to.
Og ingen Speedo.
Jeg lader åndsfravær komme dig til gode én gang til.
-Så I det? -Så hvad? Der skete intet.
-Der skete intet! -En smule.
De kommer.
Hej, venner.
-Hej. -Hej.
Hvad så?
Vi ved, I sidder hårdt i det på grund af lægeregningerne og det.
Men I bør ikke sætte livet på pause.
Nogle af os ville spørge om tilladelse, men I kan ikke sige nej.
-Megan. -Det sker allerede.
-Det er sat i værk. -Vent. Hvad sker der?
-Neil og Gigi står for maden. -Chris sørger for blomster og drikkevarer.
Venner, bryllupper tager flere måneder at planlægge.
Jeres tager tre uger.
Og vi har regnet på det. 20.000 dollars burde være nok.
Men vi ordner det.
Først og fremmest må vi bede om deres tilladelse.
STØT JENN OG SOLS DRØMMEBRYLLUP
Vi har hver doneret 200 dollars.
-Bare for at sætte skub i tingene. -Ja.
-Jeg skriver til alle mine kolleger. -Jeg skriver til mine klienter.
Vi har nogle idéer til indsamlinger, som... Ja.
Venner, det er enormt rørende, men det virker umuligt.
Vi beder venner og fremmede om mange penge.
Jeg ved ikke helt.
Du... Vi kan klare det her.
Og I fortjener det.
Hvad synes du?
Fyr den af.
-Tusind tak. -Selv tak.
Del linket med folk, ikke?
Hej!
Det sætter jeg pris på. Slå det op på nettet.
-Hvad skulle det være? -En brownie.
Du tager bare. Tusind tak. Det sætter vi pris på.
INDSAMLING TIL JENN OG SOLS BRYLLUP
Squashbeignetter, ikke?
-Ja. -Jeg tager to portioner.
Tusind tak. Så kom... Du... Hvad?
Åh gud, det er godt at se dig.
Åh gud, hvor her dufter.
Åh gud.
SÅ MANGE HAR DONERET
DEL DONÉR NU
"#JenOgSol". Mange tak.
Fedt. Din flottenhejmer.
Tak for hjælpen.
Hør, folkens!
Vi er næsten på 20.000 dollars!
Kom nu. "My Heart Will Go On", "Power Of Love"? Dur de ikke?
Brud, gom... Det her er virkelighed.
Lokalet er booket det næste år.
Men vi havde booket et rent mareridt den 11.
Møgunger, der ville fejre forældrenes bryllupsdag og skændtes konstant.
Jeg trak stikket på projektet. Haps.
Det glæder os at tilbyde stedet til en så særlig begivenhed som jeres.
Gratis.
Selv tak.
Jeg... Vi... Hvordan skal vi nogensinde takke dig?
Det er så gavmildt.
-Det er jo... -Vi kan kramme senere.
I telefonen talte vi om, at vi selv står for maden.
-Sol er kok. -Det gør mit liv lettere.
Lad os snakke sprut.
Cocktails på terrassen. Vi skal have en signaturdrink.
-Så skal vi holde morgensmagning? -Jeps.
Jeg er frisk. Jeg følger dig.
-Åh gud. Det her er skørt. -Hold da op.
Er der mere?
Klar?
Ja. Åh gud.
Hold da op.
Ja... Det er ikke den rette.
Den er gudesmuk, men den er ikke lige mig.
-Okay. -Netop.
-Og den er alt for dyr. -Nej, nej.
Uanset hvilken kjole du vælger, er der intet prisskilt.
Det er utrolig sødt. Tak.
Åh gud, jeg har fundet den.
Megan, det er den.
Se her. Jeg er Tinmanden.
Så meget giver jeg ikke for et jakkesæt.
Du betaler ikke for noget. Folk har doneret til dit bryllup.
Du kan ikke komme anstigende som et fjols i et skodjakkesæt.
Så vil de tro, du snød dem.
Desuden... kan forloveren ikke være den bedst klædte.
Han kan være flottest, men ikke bedst klædt.
Du, hør lige.
Jeg bad Kyle om at komme.
Jenn siger, det er en slags PTSD.
Han arbejdede jo sammen med sin far, indtil han blev syg.
-Det var nok svært at se ham tabe kampen. -Det er meget muligt.
Men jeg ville ikke forvente noget.
Det er fint.
Kun et par dage, makker.
Hold da op. Se lige det badekar... og udsigten.
-Der er flot. -Ja, ikke?
Det smager af kobber.
De advarede om, at det kunne påvirke dine smagsløg.
Ja.
Jeg oplever samtlige bivirkninger af alle medikamenterne.
-Migræne, mavesmerter. -Jeg ved det.
Forsøget lover endnu flere bonusvirkninger.
Diarré, finurlige sår i munden og...
Måske er det et tegn på, at det virker.
Jeg er bare lidt overvældet. Undskyld.
Det er fint. Tænk ikke på det. Vi dropper bryllupsrejsen.
Måske dropper vi det hele.
Brylluppet?
Jenn, det vil udstille det hele.
Det vil vrimle med folk, og du bliver et tragisk tilløbsstykke.
-Og du skal ikke... -Du...
Det her bliver den lykkeligste dag i vores liv.
Jeg får lov til at være din brud.
Jeg går op ad gulvet til dig.
Folk vil kun se en enke i hvidt.
Hvorfor siger du dog det?
-Jeg vil ikke... -Det må du ikke sige.
Jeg... kan bare ikke blive ved med at byde dig det her.
Humørsvingningerne, bivirkningerne. Det er ved at blive rigtig svært, og...
-Jeg laver lidt te. -Jenn, jeg...
-Jeg prøver bare at sige... -Nej, jeg...
Måske skal jeg droppe behandlingen.
Hvad?
Sol?
Jeg er med dig hele vejen.
Okay? Vi vidste, det ville blive hårdt.
Er det dér, vi er nået til? Begynder du at træffe valg uden mig?
Du ved ikke, hvordan det er for mig.
-Det vil jeg gerne. -Nej.
Jo, jeg... Du skal ikke fortælle mig, hvad jeg vil og ikke vil.
Jeg vil ikke have, du ved det.
Lad os bare gøre det lettere for os begge.
I guder, hvor er du en selvisk skiderik lige nu.
-Er jeg selvisk? -Ja.
Du bestemmer ikke, hvornår jeg giver op.
-Kan jeg bestemme noget? -Ikke alene. Ikke længere.
Sol?
Sol, du...
Du forstår ikke, hvordan det her føles.
Så forklar mig det.
Forklar mig det, og så kan vi tale om det.
Hvis du forklarer, kan jeg hjælpe, og så kan vi løse det.
Det ville være lettere at være alene med min medicin, min læge
og min... sidste tid!
Husker du det, jeg sagde, da du flyttede ind?
Vi lavede en aftale.
Du lovede at træde til, når det var påkrævet. Ingen anger.
Vær sød at holde ord.
Jenn...
Jeg kan intet smage.
Medicinen, der skal hjælpe, frarøvede mig smagssansen.
Jeg er kok.
Kunne jeg ikke miste noget andet end smagssansen?
Var det dit syn, kunne du ikke se mig.
Var det din hørelse, kunne du ikke høre min stemme.
Hvis det var følesansen...
kunne du ikke mærke det her.
Ingen tidlig afsked... Ingen opgiven.
Jeg er ingen enke, Sol. Jeg er din brud.
Og det er det eneste, du må se.
Lad os gifte os.
-To til? -Jeg mangler duge.
Champagnen skal på is.
-Skal de indenfor? -Ja.
Alt skal derind til venstre.
Øjeblik. Jeg henter den.
Bliver det ikke for mørkt sådan?
Jeg elsker den sang.
Hvad leder jeg efter?
Ikke noget. Bare find noget sæbe.
Den sang er for fed.
-Mor? -Ja?
-Er alt i orden? -Ja da.
Der er en lille plet på din kjole.
-Den er ikke... -Amanda!
-Tager du pis på mig? -Hun overreagerer.
-Det er bare vin. -Rosé giver ikke pletter.
Hvad snakker du om? Rosé er rød. Mandy, det var to fejl.
Så længe pletten ikke er på min bag, er jeg ligeglad.
Hold afstand. Jeg har varme sko.
-Hvor er Sol? Sol! -Ja, øjeblik.
-Jerome, smag lige Daves margarita. -Jeg arbejder. Ingen alkohol til mig.
Chris, få Gigi til at se til køkkenet. Intet må få for lang tid.
Det går, hvis tingene har fået for lidt.
-Og blæksprutten skal grilles i mindst... -Blæksprutten klarer sig. Slap af.
Tænk nu ikke på det. Jeg beder dig.
Alt bliver fantastisk. Jeg taler med kokken, okay?
Ja, okay.
Nå ja.
-Chris? -Ja, klart.
-Ja, jeg ordner det. -Tak.
Det er den store dag, mand.
Det bliver perfekt. Præcis som dig og Jenn.
Måske ikke så perfekt som min margarita, men...
-Hvad er nu det? -Åbn den. Find det, du elsker, og gør det.
NU ALDRIG
-Vent ikke. -Mand, de er fede.
-Glem aldrig tilfældighederne. -Jeg tager dem på.
-Sidder det lige? -Du ligner en million.
Vi... Okay.
Godt.
Vi er samlet her i dag grundet Jenn og Sol.
To personer, der giver os alle håb om... at ægte kærlighed findes.
Alle her sørgede for at få det her til at ske, fordi vi kender jer...
og fordi vi elsker jer.
Åh gud. Det er jeg virkelig ked af. Jeg kan godt.
Godt så... Hold da op, der er mange metaforer, Megs.
I to er den ægte vare.
Jeg har aldrig kendt et par, der elsker så inderligt som Jenn og Sol.
-Åh gud, det her er svært. -Ja, ikke?
Bare afgiv jeres løfter, mand.
Jenn Carter...
Jeg lover aldrig at holde op med at elske dig.
Takket være dig...
har jeg fundet et jeg...
som jeg aldrig havde opdaget.
En, jeg aldrig var blevet.
Du fandt mig.
Tak.
Tak, fordi du har vist mig, hvad et hjem er...
hvad det vil sige at leve...
og fordi du viste mig, at jeg kan være storslået.
Jeg elsker alt ved dig.
Med alt, hvad jeg har.
Og det vil jeg gøre...
hele mit liv.
Solomon Chau, Da jeg første gang mødte dig...
på vores første date på markedet...
Jeg vil altid huske øjeblikket, hvor jeg vendte mig for at finde dig...
og i et splitsekund kunne jeg ikke.
Og selvom jeg lige havde mødt dig, savnede jeg dig.
Hver morgen vågner jeg... og vælger dig.
Jeg vælger os. Jeg vælger det her.
Jeg lover aldrig at holde op med at elske dig.
Kys ham!
Kys, ja.
Skriv i vores gæstebog
Mine damer og herrer, her er for første gang som ægtepar...
Sol og Jenn.
Lad os feste!
Hver gang jeg er alene med dig
Får du mig til at føle mig ung igen
Hej.
Hver gang jeg er alene med dig
Tak.
Får du mig til at føle mig sjov igen
-Hej. -Hej.
-Hvad så, mand. -Hej.
-Det er godt at se dig. -I lige måde.
-Hej. -Hej.
Uanset hvor længe jeg bliver
Vil jeg altid elske dig
Slå mig ud Det nytter ik'
Jeg rejser mig og kommer på fode igen
Vis mig så dit bedste slag
Kom nu Vis mig så dit bedste slag
Fyr den af
-Ja! -Ja!
Hej, Sol, makker.
Godt, du kom. Vi ses om lidt.
Det her er vigtigt. Vi smager lige.
-Okay. -Okay.
-Sig appelsin! -Få jer et værelse!
-Det er til jer. -Tak, Sol!
Det her er perfekt.
Du havde ret.
Det ved jeg da godt.
Du må stole på mig. Jeg er konen.
Jeg er glad for, at vi gjorde det... uanset hvad der sker.
Der sker det, at du får det bedre.
Du ved, hvad jeg mener.
-Vent lige. Hvad laver du? -Det her er ikke et "nu eller aldrig".
-Ikke nu eller aldrig. -Nej.
Kun nu, Sol!
-Kun nu! -Nej!
Det er koldt!
Ja!
Hvad så? Skal du bare står der? Kom så!
-Se, Jenn. -Gør det!
Ja!
Lidt længere.
Lig stille. Så kører vi.
Kræften har bredt sig til hele området.
Vi må nu vægte livskvalitet højere.
Hvis du har spørgsmål, der ikke er lette at stille...
må du stille dem.
Jeg har ikke nogen lige nu.
Ikke spørgsmål til mig. Spørgsmål til Sol.
Det gør mig ondt.
Jeg kommer op om lidt. Jeg parkerer lige.
Makker.
Nej!
Nej, nej, nej!
-Er der plads til mig? -Der er altid plads til dig.
Hvem hepper du på?
Korte Arme.
-Hvordan føles det? -Godt.
Tak.
Tandbørstetvillinger
Vi børster op
Tandbørstetvilling
Vi børster ned
Op og ned
Venstre og rundt
Tandbørstetvillinger
Børster rundt og rundt
Er det mindetalen?
Den er næsten færdig.
Læs den højt.
Nu?
Ja.
Jeg har ikke tid i morgen.
"Den gennemsnitlige person...
lever 27.375 dage.
Det er det, vi får, hvis vi er heldige.
27.375."
I begyndelsen syntes jeg ikke, det lød af meget.
Men hvor mange dage husker vi overhovedet?
NU ELLER ALDRIG
Men alt kan ændre sig...
på én dag.
På et øjeblik.
Det er fantastisk.
Og det, der mangler, bliver så åbenlyst.
Heldigvis for mit og vores alles vedkommende...
-...gjorde Sol det åbenlyst. -Jenn er her!
Et rigt liv kan ikke være en række glemte dage.
-Velkommen. -Sådan.
Hvis du ikke er lykkelig, så gør noget.
Skift gear. Tag en chance.
Senere er ikke garanteret.
Livet skal ikke leves senere.
Sol søgte altid øjeblikke.
Et grin, et kys, en smag, en dans.
Det var hans gave til os.
Han mindede os om at samle på øjeblikke hver dag.
For når man finde de øjeblikke, forsvinder dagene ikke i mængden.
I de øjeblikke finder man sig selv.
Jenn?
Der er intet bedre tidspunkt end nu.
Okay.
Jeg fatter ikke, I holdt det hemmeligt.
Han aftvang os et løfte.
Jeg er bange.
Nej da. Der er intet at frygte.
Lad os gå ned til poolen.
Kommer du derned?
Cocktails ved middagstid er vist bare en lise for sjælen.
Hun er officielt vild med bartenderen.
Nej, han laver bare en god piña colada. Og han er sjov og klog og lækker.
Ja, det er en god begyndelse.
-Vi ses dernede. -Hej, hej.
Glædelig bryllupsrejse.
Glædelig bryllupsrejse, Jenn.
Forhåbentlig får den her video smilet frem.
Jeg ville bare sige det én gang til... Tak.
Tak, fordi du reddede mit liv.
Tak, fordi du så mig så tydeligt.
Jeg ville ønske, vi havde mere tid sammen.
Men vi fik det bedste... ud af den, vi havde.
Og det var mere end nok.
Så når du tænker på mig, så husk mig ikke som syg.
Husk mig sådan her.
Værsgo at åbne æsken.
Det er cirka 50 opskrifter med squash, som du vil lære at elske.
-Jeg... -Skat, har du set min jakke?
-Hvad synes du? -Hold da op. Det er da et valg.
Lad mig lige bearbejde det indtryk. Jeg må gå med hunden.
-Hvad... -Okay.
Godt så. Smut.
Jeg elsker dig!
Jeg kan faktisk godt lide dem.
Jeg elsker dig.
Jeg ville ønske, vi havde haft mere tid sammen.
Men jeg er så taknemlig for den tid, vi fik.
Takket være Sol lever jeg i dag... Jeg lever i nuet.
Og jeg ved, hvad det vil sige at elske... og blive elsket.
Reelt at føle sig elsket.
Jeg vil lade øjeblikkene vejlede mig
og hele mig og styrke mig og inspirere mig.
Sådan vil jeg leve mit liv hver dag... hele mit liv.
JENNIFER CARTER OG SOLOMON CHAU BLEV GIFT DEN 11. APRIL 2015.
SOL DØDE 128 DAGE SENERE.
FILMEN ER TILEGNET SOLOMON CHAU 1988 - 2015
Subtitles by sub.Trader subscene.com
Tekster af: Natascha Tøsse