‫צימוקים נייצ'ר קיינד‬
‫תסתכל לכאן - טיפש‬
‫עשינו זאת! יצרנו מפלצת!‬
‫תנחמו אותה. אימא שלה נרצחה הרגע.‬
‫אוטופיה‬
‫ג'סיקה, מה קרה?‬
‫מה?‬
‫לעזאזל!‬
‫אוטופיה‬
‫בואו נוריד אותם.‬
‫שרלוט.‬
‫קיוויתי שהשפעת הזו לעולם לא תעזוב את פרו.‬
‫קיוויתי שהיא לעולם לא תגיע לארה"ב או לשום מקום אחר,‬
‫אבל עכשיו...‬
‫זה היה ד"ר מייקל סטרנס באתר אזור ההסגר‬
‫- שבסנט לואיס... - עוד חידות.‬
‫...מפורק. אז סוף סוף קצת חדשות טובות.‬
‫נראה שבאמת מצאו חיסון.‬
‫עדכונים נוספים יתקבלו בהמשך.‬
‫בינתיים, נעביר את השידור בחזרה לאולפן.‬
‫בשעה שאזור ההסגר...‬
‫ג'סיקה.‬
‫הם עצובים.‬
‫עכשיו כשיש לנו הכול,‬
‫נוכל להבין מה קורה סוף סוף. ביחד.‬
‫נכון, וילסון?‬
‫כן.‬
‫טוב, הקווים בגדול.‬
‫"דיסטופיה" הייתה בעצם הסיפור של ד"ר אבא.‬
‫עד כה נראה ש"אוטופיה" הוא הסיפור של ג'סיקה,‬
‫וזה סיפור קלאסי של גיבור...‬
‫פשוט תגיד מה המשמעות, לעזאזל.‬
‫אני לא אוהבת חידות. אני בעצמי חידה.‬
‫התכוונתי להגיע לזה. את לא מיוחדת.‬
‫אבל אני מוכרח לומר, ג'סיקה, כן, את החידה,‬
‫אבל אנחנו פותרי החידות. נשאל את השאלות הנכונות.‬
‫התשובות היחידות בידייך.‬
‫זוכרים שארטמיס אמרה לשרוף את המטה עד כלות?‬
‫עכשיו אנחנו יודעים למה.‬
‫המטה הוא אוסף של דברים דפוקים.‬
‫אלוהים אדירים. היו ילדים בתוך המנשאים?‬
‫ג'סיקה, את זוכרת את זה?‬
‫צימוקים בשוקולד‬
‫היו ילדים במטה, אבל לא שיחקתי איתם.‬
‫הייתי הילדה המיוחדת של אבא שלי.‬
‫מיוחדת? ג'סיקה, הרעילו אותך בגז.‬
‫הייתי מיוחדת. הייתי מוגנת.‬
‫הם פגעו בך.‬
‫לא.‬
‫זה שקר.‬
‫אז מה הגרסה האמיתית של המטה?‬
‫המטה הוא חשוך ונורא כמו ב"דיסטופיה",‬
‫עד שג'סיקה הורגת את מר ראביט.‬
‫המטה המושלם הוא הסוף.‬
‫מה קורה כשמר ראביט מת?‬
‫איך היא מוצאת את המטה כדי להרוג את מר ראביט?‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫הייתי חייבת לגרום לך להיזכר.‬
‫מה עליי לעשות?‬
‫תמצאי את המטה.‬
‫איך?‬
‫בעזרת המפלצת.‬
‫אז הפיה הכחולה רוצה שנמצא מפלצת.‬
‫לא קשה להבחין בדבר כזה.‬
‫התשובות נמצאות כאן ואנחנו נמצא אותן.‬
‫נכון, צוות?‬
‫סליחה.‬
‫תודה רבה לכולכם.‬
‫צריך להיכנס לרכב.‬
‫סליחה. תנו לי לעבור.‬
‫סליחה.‬
‫אני אדבר.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה לכולכם.‬
‫אני מעריכה מאוד את התמיכה שלכם.‬
‫גם האבא המתוק והחמוד שלי מודה לכם.‬
‫הוא פשוט מתבייש לומר זאת.‬
‫אני צריכה ללכת הביתה עכשיו.‬
‫לנוח במיטה.‬
‫אבל תמשיכו ללחוץ.‬
‫תגידו למנהל התרופות לשחרר את החיסון.‬
‫תודה. אני מוכרח לקחת את בתי הביתה.‬
‫שרלוט, יש לך חבר?‬
‫את עוד חווה תסמינים?‬
‫למה אתה מזרז אותי?‬
‫לילי, את אמורה להיות הפנים של התרופה,‬
‫- לא קולה. תפסיקי לדבר. - אני מוכרת את החיסון.‬
‫זה שאת חיה מוכר את החיסון.‬
‫זה שאת בת אדם גורם לאנשים להתעניין בך.‬
‫תיסעו אחריהם!‬
‫כבר מצאתם משהו?‬
‫לא כלום.‬
‫לא סוף, לא ראביט, לא המטה.‬
‫אני טוב, אבל אני לא מהיר.‬
‫לו יכולתי לפתור את זה בדפדוף אחד, לא הייתי רוצה לפתור את זה.‬
‫אפילו לא הייתי פה.‬
‫יכול להיות שזה זה?‬
‫הדילז?‬
‫בדפדוף שני,‬
‫ידוע שאני מגלה די הרבה, אני אומר לכם.‬
‫דילז.‬
‫לא חשבתי שווירוס יכול להיות יפה.‬
‫רגע.‬
‫מה לגבי...‬
‫זה ה"לך תזדיין" הכי גדול לדילז, שאפשר לחשוב עליו.‬
‫החולצה שלי.‬
‫כריות ארורות.‬
‫הינה.‬
‫סליחה, זה קרה מהר.‬
‫כל מה שקורה לפני שגומרים הוא גם ככה בזבוז זמן.‬
‫ד"ר מייק!‬
‫ד"ר מייק כאן.‬
‫לא. לילי, אל תתני לו להיכנס הביתה.‬
‫לילי! לעזאזל.‬
‫ד"ר מייק. ברוך הבא לביתנו. תיכנס.‬
‫תודה. מה שלומך?‬
‫- את נראית טוב. - אני מרגישה טוב יותר.‬
‫- את מרגישה טוב? - כן, תודה.‬
‫לא ייאמן.‬
‫תנו לי להיכנס, חבר'ה...‬
‫- סליחה. לעזאזל. - הכול בסדר.‬
‫תעמידו פנים שלא הייתי כאן.‬
‫לעזאזל!‬
‫גיליתי משהו, וזה ענק.‬
‫- טוב, אנחנו תכף נצא. - כן. קחו את הזמן.‬
‫אבל תמהרו.‬
‫- זו הסיבה שהיא אמרה בלי סקס. - אלוהים!‬
‫בסדר.‬
‫טוב.‬
‫העמוד של סאם ב"דיסטופיה". פסים צבעוניים על אייל.‬
‫זה לא חג המולד, וזה לא אייל.‬
‫זו לא הייתה שיחה.‬
‫אלה האדום והלבן של דגל פרו,‬
‫שעליו מצוירת למה.‬
‫והכנפיים? כנפיים של עטלפים.‬
‫שלום? שפעת העטלפים הפרואנית. נעים לראות אותך שוב.‬
‫הסוף. ומר ראביט בכותונת משוגעים.‬
‫זה ברור שהסוף משגע אותו, נכון?‬
‫הוא חושף אותו, מגלה אותו...‬
‫וילסון, אתה רץ קדימה.‬
‫תוכל לעדכן אותנו?‬
‫פרישות מרצון מחדדת את החשיבה, בקי.‬
‫מי מופיע בכל ערוץ‬
‫מדבר ומדבר‬
‫ומדבר על השפעת שלו מפרו,‬
‫וממש צועק את זה עלינו?‬
‫מר ראביט המזוין.‬
‫הי, מייק.‬
‫תפסנו אותך, מייק.‬
‫אני מבין לגבי פרו, אבל זה שד"ר סטרנס הוא מר ראביט?‬
‫הוא לא בדיוק נראה לי כמו דמות נבל-על.‬
‫אני מניח שלא הייתי מצפה משני אנשים שחושבים שכל הדבר הזה‬
‫הוא הרפתקה רומנטית גדולה,‬
‫שני זוגות מחלקיים בזירת החלקה,‬
‫שבאמת יבינו את "אוטופיה" לעומקה.‬
‫ד"ר מייק הוא לא מר ראביט.‬
‫הוא הלמה שמר ראביט רוכב עליה.‬
‫מר ראביט שולט בו.‬
‫זו בטח תחושה נהדרת פשוט להיות שוב בבית.‬
‫זו תחושה נהדרת כל כך. לא חשבתי שאראה שוב את הבית.‬
‫שנחזור לחיים נורמליים.‬
‫ארצה להישאר בעיר ולפקח על ההחלמה של ששרלוט באופן אישי.‬
‫בוודאי, ד"ר מייק. מבחינתי, המטרה היחידה שלי...‬
‫אנחנו מודים לך על העזרה, ד"ר מייק,‬
‫אבל אני לא רוצה שיהפכו את בתי לעכבר מעבדה.‬
‫- אני רק רוצה שהיא תהיה בת עשרה רגילה. - אבא!‬
‫אני מבטיח לך שהיא עדיין תהיה בת...‬
‫ד"ר כריסטי יודע איפה אנחנו.‬
‫בקרת מחלות יודעים איפה אנחנו.‬
‫לצערי, כל העולם יודע איפה אנחנו.‬
‫הקרבנו הקרבה גדולה עד כה.‬
‫עשינו כל מה שביקשו מאיתנו, וזה צריך להיגמר.‬
‫אני פשוט רוצה שזה ייגמר.‬
‫סליחה, זה מהמרכז לבקרת מחלות.‬
‫שרלוט, למה שלא תספרי לד"ר מייק על העניין שלך בבלט?‬
‫התחלתי לרקוד בלט בגיל שלוש.‬
‫אולי זה היה רק בגלל חצאיות הטוטו.‬
‫כמה זמן את ואבא שלך...‬
‫מייד התאהבתי בזה.‬
‫בשנה שעברה עליתי על קצות האצבעות.‬
‫כמה זמן את ואביך גרים בבית הזה?‬
‫בערך 15 או תשעה חודשים, אולי.‬
‫אני לא יודעת. הזמן רץ.‬
‫רוצה שאעלה על קצות האצבעות?‬
‫בעצם, אפשר ללכת לשירותים?‬
‫היא הכניסה את ד"ר מייק לבית,‬
‫והובילה את התקשורת אל סף ביתנו.‬
‫בחרת בתאומה הלא נכונה.‬
‫למה שתגיד דבר כזה?‬
‫שרלוט הייתה הילדה הטובה. לילי לא מקשיבה לי.‬
‫הסיפור שלנו לא יעמוד בבדיקה קפדנית.‬
‫לא נוכל לספוג את תשומת הלב התקשורתית.‬
‫אני אטפל בד"ר מייק. תחכה בסבלנות.‬
‫פחד בלבבות הורים רבים הלילה‬
‫בשעה ששפעת סטרנס ממשיכה לפגוע בילדים בגיל בית הספר‬
‫בלב ליבה של הארץ.‬
‫ילדים בגילי שבע...‬
‫מצאת משהו?‬
‫רק כוס מים.‬
‫אז ספר על העבודה שלך, דייל.‬
‫לא.‬
‫העבודה שלי חסרת תועלת.‬
‫חסרת תכלית.‬
‫הלו.‬
‫כן, אוכל לחזור לשיקגו מייד.‬
‫ודאי שאוכל לפנות זמן בשביל ד"ר כריסטי.‬
‫ד"ר כריסטי זקוק לי.‬
‫כולנו זקוקים לך.‬
‫עכשיו כששפעת סטרנס הוכרזה כמגפה לאומית,‬
‫אלפי מפגינים ברחבי הארץ‬
‫דורשים ממנהל התרופות לשחרר את החיסון.‬
‫השפעת מגיעה לנוקסוויל‬
‫השפעת מתפשטת, אבל עדיין צריך להישאר עם היד על הדופק.‬
‫האובדן של קארה השאיר חלל.‬
‫ואני חושב שכדאי שנבחר באישה.‬
‫- כן. - או ב"מגוון תרבותי".‬
‫רק מכיוון שקארה הייתה האישה היחידה...‬
‫זה היה חזק מדי, אתה לא חושב?‬
‫מצאתי את ג'סיקה הייד.‬
‫- איפה היא? - מצאתי את "אוטופיה".‬
‫- איפה "אוטופיה"? - אצל ג'סיקה הייד.‬
‫כן, אני יודע. זה בסדר. אני מבין.‬
‫תומס!‬
‫לך לחדר שלך עכשיו.‬
‫עכשיו!‬
‫תחזיר לארבי את האבן שלו.‬
‫הסתכלת בתוך "אוטופיה"?‬
‫ביקשתי ממך לא לעשות את זה.‬
‫זה מפתיע אותי.‬
‫תמיד היית ילד עם מעט סקרנות.‬
‫ראית משהו ב"אוטופיה" שהסעיר אותך?‬
‫מאיפה באתי?‬
‫מה אתה זוכר?‬
‫אני זוכר רק את המטה.‬
‫משם הגעת.‬
‫היינו צריכים אותך, אז יצרנו אותך.‬
‫אבל לא אהבת אותי.‬
‫אסור היה לתת אהבה במקרה שלך, ארבי.‬
‫האהבה לא הייתה התכלית שלך, לכן מנענו אותה ממך.‬
‫אבל לא מג'סיקה.‬
‫ותראה מה יצא מזה.‬
‫נתנו לה מסרים סותרים, ותראה את החיים שלה עכשיו.‬
‫בלי חברים, בלי משפחה. בורחת כל הזמן.‬
‫זה מה שאתה רוצה?‬
‫יש בחייך יציבות מעוררת קנאה שיש רק למעטים, ארבי.‬
‫איך קוראים לי?‬
‫תמיד הייתי כן איתך.‬
‫ואני רוצה שתזכור את העובדה הזו.‬
‫תוכל לעשות את זה?‬
‫אני חושש ש"ארבי" הייתה מעין בדיחה מרושעת.‬
‫תמיד אהבת את הצימוקים ההם, אז אר-בי, ילד הצימוקים.‬
‫אני לא זוכר את שמך האמיתי. איני בטוח שהיה לך שם.‬
‫אר-בי.‬
‫- אר-בי. - אני מבין שחווית הלם,‬
‫ואני סולח לך, פעם אחת.‬
‫אבל אתה תעשה מה שנולדת לעשות, ארבי.‬
‫אתה תכבד את התכלית שלך,‬
‫או שלא תוכל להיות שייך עוד.‬
‫איך תשרוד בחוץ לבדך?‬
‫אני חושש שלא תשרוד.‬
‫הטבע עוזר לילדים לפרוח‬
‫איפה אני?‬
‫אתה בבית ולא ישנת 24 שעות.‬
‫- אלוהים. - פשוט נסעת כל הלילה.‬
‫מותק, ישנת רק שעתיים.‬
‫רגע. קווין כריסטי, הוא רצה שאני...‬
‫אני צריך... הוא רצה שאני...‬
‫כמה מוזר.‬
‫הוא ביטל. הוא התעקש כל כך שאבוא.‬
‫- זה לטובה. אתה גמור. - אני יודע.‬
‫רגע, השפעת.‬
‫- היא עדיין מתפשטת? - נוקסוויל, ועכשיו קליבלנד.‬
‫אין מה לעשות עד שמנהל התרופות ישחרר את החיסון.‬
‫"ישחרר את החיסון."‬
‫קווין כריסטי טוב כל כך‬
‫- בתעמולה הנמרצת הזו. - מתוק, אתה מותש.‬
‫...ברחבי הארץ החל בהורים ובמדענים מודאגים,‬
‫התנועה חוותה זעזוע רגשי היום‬
‫כשדייל וורוויק התאבד הבוקר.‬
‫אביה של שרלוט וורוויק, הניצולה היחידה של מגפת השפעת.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אם אני זוכר נכון, חשבתי שאמרת‬
‫שהוא יציב.‬
‫חשבנו שד"ר סטרנס פחדן, חשבנו שלילי צייתנית,‬
‫חשבנו שארבי חסר רגשות, וכן, חשבנו שדייל יציב.‬
‫אתה לימדת אותי שניתן לחזות התנהגות עתידית לפי ההתנהגות בעבר,‬
‫אבל בני אדם הם בעייתיים.‬
‫שבע שנים של תכנון ובזה זה מסתכם?‬
‫- בני אדם הם בעייתיים? - מה תרצה שאעשה?‬
‫דייל היה מעין אבא טלוויזיוני לכולם.‬
‫אנשים יתאבלו, עיתונאים יחפרו.‬
‫צריך לבנות לו סיפור חיים שלם עד הצהריים.‬
‫חיים, משפחה, פרטים נוגעים ללב.‬
‫ארצה לדעת למי הוא איבד את הבתולין‬
‫ואיזה שיר התנגן כשהוא גמר, בתוך שעתיים.‬
‫טוב.‬
‫דייל וורוויק.‬
‫התקשורת מחפשת איש שלא היה שם,‬
‫ויש לנו בערך שעתיים.‬
‫כן. טוב, נצטרך להרוויח זמן, בזמן שאנחנו עובדים.‬
‫הכול צריך לעמוד בכל בדיקה קפדנית.‬
‫לילי.‬
‫נוכל להיעזר בה כאן. נשתמש בה כגורם מפריע.‬
‫דווין קווין מספרת על גילוי העריות בילדותה‬
‫"אני ניצולה, לא קורבן"‬
‫שבעה צעדים לשפתיים אדומות שרוצים לנשק‬
‫אני מוכנה עכשיו.‬
‫תוכלו להכניס את התקשורת.‬
‫ביממה האחרונה,‬
‫לעבור מהאושר המדהים שבחזרה לחיים‬
‫לאבל על מותו של אבי...‬
‫זה יותר מדי.‬
‫רק רגע.‬
‫הייתי בסנט לואיס אתמול.‬
‫כן?‬
‫ואתמול,‬
‫שום דבר מזה לא היה שם, הכריות, הקישוטים הזולים.‬
‫ולא היה שום דבר על הקירות.‬
‫אז היה לו אורח והוא הבין שעליו לסדר קצת את המקום.‬
‫אין שום גבר בעולם שיאבזר את הבית לפני שיקפוץ לפני משאית.‬
‫הוא לא היה צלול.‬
‫אז הוא הלך לחנות עיצוב לבית?‬
‫טוב, קודם כול, היסטוריה משפחתית.‬
‫- אישה ואימא ואבא. כולם מתים. - עצוב כל כך.‬
‫אבל לשמחתי, לא אצטרך ללהק משפחה בשביל ההלוויה.‬
‫פרטים נוגעים ללב.‬
‫אולי עניין באוכל? עיתונאים אוהבים את זה.‬
‫ג'ייני, אני מת על זה. הגלידה האהובה עליו הייתה צ'אנקי מאנקי.‬
‫תזדקף.‬
‫איפה דייל גדל?‬
‫יוסטון.‬
‫אוכלוסיה ענקית. הרבה מהרשומות אבדו בהוריקן.‬
‫וזה מביא אותנו לקריירה.‬
‫היה לו פוטנציאל רב כל כך‬
‫עם כל התארים על הקיר ומכון המחקר של סטנפורד.‬
‫זה יוקרתי מאוד.‬
‫האידיוט אמר את זה לסטרנס, אז אין ברירה.‬
‫אשים אותו בביולוגיה מולקולרית במכון המחקר של סטנפורד.‬
‫תמשיכו לחשוב. קחו כדור אדרל אם אתם צריכים.‬
‫אני תוהה אם לראות חבר לכיתה לשעבר פותר את משבר השפעת,‬
‫מציל את בתו כשהוא לא הצליח.‬
‫אני תוהה אם זה מה שדחף את דייל העצוב מהקצה.‬
‫שנהפוך את זה לנושא המרכזי?‬
‫גבירותיי ורבותיי, נהפוך את זה לנושא המרכזי.‬
‫טוב, בואו נפיץ את זה. הסיפור של דייל וורוויק.‬
‫ילדה מסכנה מאוד. פרצוף עצוב.‬
‫האשטאג אבא דייל היה גאון, אבל הבחור עבר התמוטטות.‬
‫הוא ראה את חברו מהקולג' הופך לגיבור.‬
‫טוב? וזה ממש חירפן אותו.‬
‫מצב שמצריך תמיכה רגשית.‬
‫סמלון של משאית, סמלון של מלאך המוות, סמלון של חתול בוכה.‬
‫אל תשכחו, עלינו ליצור הסחת דעת.‬
‫אז קדימה לעבודה. תלכו עד הסוף או שתלכו הביתה, כן?‬
‫אני רוצה שזה יופץ בתוך חמש דקות.‬
‫תיהנו ותתחילו לעבוד.‬
‫משימה ממש מיוחדת.‬
‫אני זקוק באופן מיידי לפרופילים מקוונים של האנשים הבאים.‬
‫ג'ין קלסאק, אמילי נוואק ואנדרו כץ.‬
‫תראי את זה.‬
‫שלום, מר אנדרו כץ.‬
‫שיחה נכנסת מייקל סטרנס‬
‫אנדרו מדבר.‬
‫אנדרו כץ?‬
‫זה אני.‬
‫כן. מדבר ד"ר מייקל סטרנס.‬
‫ד"ר שפעת. הצלת את הילדה של דייל.‬
‫לא הצלתי אותה. החיסון הציל אותה.‬
‫אבל תקשיב, הסתכלתי בבלוג שפרסמת‬
‫ותהיתי כמה זמן הכרת את דייל?‬
‫בערך 25 שנה. אני פשוט לא מאמין.‬
‫טוב, אני דווקא מאמין. דייל תמיד היה...‬
‫כן?‬
‫אני לא רוצה להכפיש.‬
‫לא, אני מבין. מה?‬
‫דייל לא הגיע להישגים שחשבנו שהוא יגיע.‬
‫לחץ, דיכאון. אני לא יודע. הוא תמיד הרגיש שמשהו לא מסתדר.‬
‫אני לא מנסה להאשים אותך, אבל אני תוהה אם לראות אותך‬
‫אחד מחבריו לכיתה לשעבר, מסתער פנימה ומציל את בתו כשהוא לא הצליח...‬
‫הקשה על אדם כמוהו.‬
‫תודה על זמנך, מר כץ.‬
‫בואו נזוז.‬
‫לא בדיוק שדרוג.‬
‫נמשיך לנוע. ארטמיס אמרה תמיד להמשיך לנוע.‬
‫אני מתגעגע לאחוזה.‬
‫היי, בואי נבדוק את שאר הבית.‬
‫יהיה כיף.‬
‫אליס?‬
‫לא אשאר כאן.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫אני רוצה את אימא שלי.‬
‫אני רוצה את הבית ואת המיטה שלי.‬
‫אני רוצה הכול בחזרה.‬
‫- אני הולכת הביתה. - זה לא עובד ככה.‬
‫לא תחזרי שוב הביתה לעולם.‬
‫אלך הביתה אם אני רוצה.‬
‫תשבי.‬
‫אעזוב אם ארצה!‬
‫לא! תפסיקי!‬
‫- ג'סיקה! - תפסיקי! היא רק ילדה!‬
‫לא! בבקשה!‬
‫בבקשה.‬
‫- מה את עושה? - ג'סיקה, תפסיקי.‬
‫תעזבי אותי.‬
‫תעזבי אותי, מחורבנת רזה אחת!‬
‫לכי תזדייני, טיפשה עם צמה!‬
‫ג'סיקה, תפסיקי. את מכאיבה לה.‬
‫מה קרה עם דייל?‬
‫אמילי נוואק עמיתה‬
‫דייל אף פעם לא מיצה את הפוטנציאל.‬
‫את יודעת, חרדה, דיכאון.‬
‫הוא פשוט... תמיד הרגיש שהוא לא מסתדר.‬
‫רגע. משהו לא בסדר פה.‬
‫היא אמרה, כמעט מילה במילה, מה שאנדרו כץ אמר לי.‬
‫וזה כמעט מילה במילה, מה שכתוב בסיפורים אחרים באינטרנט.‬
‫כלומר, יש קווים כלליים,‬
‫ויש תסריט.‬
‫כאילו מוכרים לנו חבילה שהיא דייל וורוויק,‬
‫כדי שלא נחקור עליו יותר כדי לראות מי האדם הזה באמת.‬
‫- מייקל, אתה ממש מפחיד אותי. - מה?‬
‫אתה עושה מה שעשית קודם.‬
‫ההתנהגות המאנית, הפרנויה.‬
‫- לא. הפעם זה שונה. - זה מה שאמרת בפעם הקודמת‬
‫ופתאום התאשפזנו במוסד לבריאות הנפש.‬
‫אבל הפעם אני צודק.‬
‫דייל ועוד מי שזה לא יהיה,‬
‫הורגים ילדים במכוון.‬
‫אבל למה? ואיך?‬
‫הווירוס באמת משתולל,‬
‫מאלבמה לסנט לואיס לנוקסוויל.‬
‫אבל הוא גם עבר במהירות, והרג במהירות.‬
‫לא עבר די זמן כדי שהחולה הראשון יפיץ אותו מעיר לעיר.‬
‫כאילו שולחים אותו...‬
‫לילדים.‬
‫ילדים.‬
‫לא. זה מספיק.‬
‫- מותק... - תפסיק!‬
‫- אני מוכרח לחקור... - לא.‬
‫אתה מותש. טוב?‬
‫אני דואגת לך. בוא.‬
‫הבאתי לך משהו לקרוא.‬
‫אחזור בשביל זה תשמרי על זה‬
‫נ.ב את מגניבה‬
‫תביא לי מספריים.‬
‫טוב. רגע.‬
‫תחתוך אותה.‬
‫את...‬
‫תחתוך אותה.‬
‫- נו! - טוב.‬
‫הכלבה הזו לעולם לא תמשוך לי בצמה שוב.‬
‫תודה על הקומיקס.‬
‫בסדר. אני כבר חוזר.‬
‫- טוב. תן לי לכסות אותך. - טוב.‬
‫- זה נעים. - הדוק כל כך.‬
‫- זה נעים, נכון? - נעים.‬
‫כן. אני יודעת.‬
‫בסדר, מותק. אני אוהבת אותך.‬
‫ג'סיקה!‬
‫את מוכנה? את מוכנה.‬
‫תסתכלי על זה. התמונה מהמוסד הפסיכיאטרי.‬
‫הסתכלתי בה שוב, ומה ראיתי?‬
‫מר ראביט המזוין.‬
‫אבא שלי?‬
‫רגע. זה ד"ר מייק.‬
‫הוא שהה במוסד הפסיכיאטרי עם אבא של ג'סיקה?‬
‫תראו. התמונה צולמה יומיים לפני שהמוסד הפסיכיאטרי נשרף,‬
‫אבל איכשהו ד"ר מייק שרד.‬
‫רגע. אם ד"ר מייק הוא מר ראביט, למה שיתגנב אל המוסד הפסיכיאטרי?‬
‫כי מר ראביט היה צריך זמן‬
‫לדבר עם אבא של ג'סיקה לפני שהרג אותו.‬
‫לראות אלו עוד מחלות הוא הפיץ.‬
‫- ריאיון העזיבה האולטימטיבי. - כן.‬
‫ואז הוא שרף את המקום‬
‫רק למקרה שאבא של ג'סיקה חלק מידע עם מישהו נוסף.‬
‫ד"ר מייק הוא מר ראביט.‬
‫אמרתי לך!‬
‫לעזאזל!‬
‫- היא לא נושמת. - מה קורה?‬
‫- היא חולה בדילז. - דילז?‬
‫היא לא נושמת!‬
‫בקי?‬
‫תעשי משהו.‬
‫מה את עושה?‬
‫- בבקשה. - לא. תעצרי!‬
‫תן לי לעשות את זה.‬
‫לכל הרוחות. לעזאזל.‬
‫- לעזאזל. - אלוהים.‬
‫לעזאזל.‬
‫זה בטוח? עשית את זה פעם?‬
‫היא נושמת?‬
‫היא לא נושמת. בקי? זה לא עובד.‬
‫היא לא נושמת.‬
‫אני לא יכולה לעזור.‬
‫מה זאת אומרת את לא יכולה לעזור? ג'סיקה, תוציאי את זה!‬
‫תטפלי בזה. חתכת לה חור בגרון.‬
‫את תעזרי לה. את ג'סיקה הייד.‬
‫אני לא יכולה לעזור.‬
‫את כן! תנסי שוב! את ג'סיקה הייד.‬
‫אז מה, גרנט?‬
‫בקי מתה. גם אנשים טובים מתים.‬
‫מייקל סטרנס‬
‫הינה הוא. ד"ר מייק.‬
‫שם וכתובת בגוגל. כאילו הוא מתחנן למות.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫היא רצחה אותה.‬
‫רצחה את מי?‬
‫מה זה?‬
‫לעזאזל!‬
‫את בסדר? את יכולה לנשום?‬
‫- אלוהים, בקי, את בחיים. - זה בסדר.‬
‫- אני מדממת. - לא.‬
‫ג'סיקה, לאן את הולכת?‬
‫בקי חזרה מהמתים.‬
‫כל הכבוד.‬
‫עכשיו תיכנסו לרכב.‬
‫תקשרי את זה סביב. תפעילי על זה לחץ.‬
‫את בסדר. את...‬
‫את בחיים.‬
‫לעבור מהאושר המדהים שבחזרה לחיים‬
‫לאבל על מותו של אבי...‬
‫זה יותר מדי.‬
‫הטבע עוזר לילדים לפרוח‬
‫חוות הליטוף של הדוד פאט‬
‫רגע אחד.‬
‫מודי‬
‫קלנס‬
‫סנט לואיס‬
‫נוקסוויל‬
‫לכל הרוחות.‬
‫קולין! מצאתי!‬
‫אלה חיות המחמד. זו חוות ליטוף. הבני זונות!‬
‫אלוהים. מייקל, תראה.‬
‫מנהל התרופות שחרר את החיסון.‬
‫הורים ברחבי ארה"ב יכולים...‬
‫לא! אסור שזה יקרה.‬
‫זה "הניו יורק טיימס".‬
‫מתקשרים לקבל הצהרה.‬
‫תראי, אלה החיות.‬
‫מתוקה, גיליתי איך הם מפיצים את זה.‬
‫מייקל, מדאיג אותי שתדבר עם התקשורת במצב הזה.‬
‫אני לא בשום מצב.‬
‫לא, להורים יש תקווה סוף סוף.‬
‫המוניטין שלך, כל מה שעבדת בשבילו,‬
‫הבטיחות של מאות אלפי ילדים.‬
‫לכן לא אוכל להגיד שאני מסכים‬
‫כשיש לי חששות גדולים לגבי כל המעורבים.‬
‫אני לא רוצה שתחליט החלטות חשובות כשאתה אחרי שעתיים שינה.‬
‫זה לא שאשן ואז אקום ואשכח ממה שאני מאמין בו.‬
‫לא, אגיד לכל העולם שאני מאמין‬
‫שמשהו מבשר רעות קורה עם מנהל התרופות ועם המרכז לבקרת מחלות‬
‫ועם דייל וורוויק.‬
‫מותק.‬
‫אני חייב.‬
‫מייקל, בבקשה.‬
‫מותק, תמיד אמרת לי לעמוד על שלי,‬
‫נכון? להאמין בעצמי.‬
‫עכשיו הזמן.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני מוכרח לומר לעולם שהם חייבים לפקוח עין...‬
‫אתה לא.‬
‫תרגום כתוביות: עדיאלה דיוויס‬
‫בקרת כתוביות יעל אביבי‬