‫מספיק טוב.‬
‫את רוצה לומר כמה מילים?‬
‫כבר זריחה. תכסה מהר.‬
‫אוטופיה‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫- מה קרה לכם? - מצאנו את ארטמיס.‬
‫מה?‬
‫ואז הרגנו אותה וקברנו אותה ביער.‬
‫זה היה קבר טוב.‬
‫אחד הטובים.‬
‫את יודעת שיש כיור?‬
‫היא חנקה את ארטמיס עם הצעיף שלה.‬
‫ואז קילפה את הציפורניים שלה כמו שמקלפים עור מעוף צלוי.‬
‫מתחת לכל אחת מקועקע מספר, קוד...‬
‫ארטמיס נתנה למר ראביט להרוג את אבא שלי.‬
‫היא ידעה איפה הוא ולא סיפרה לי.‬
‫אבא שלך הרג את כל הילדים שראינו בחדשות.‬
‫- זו השפעת שלו. - הוא הרג אותם כדי להציל אותי.‬
‫באמת? את שווה חיים של 92 אנשים?‬
‫אני חושב שלא.‬
‫ארטמיס נתנה לאבא שלך למות כדי להגן עלייך ועל כדור הארץ,‬
‫לפני שהוא ינסה להציל אותך עם עוד מחלות.‬
‫מבחינתי, היא הגיבורה בכל הדבר הארור הזה.‬
‫היה עליה למות בכל מקרה.‬
‫אם הרווסט היו מוצאים אותה,‬
‫הם היו פוגעים בה באופן חמור יותר ממני.‬
‫- הרגת אותה. - גם הרווסט היו הורגים אותה.‬
‫הם היו מושכים את זה יותר זמן.‬
‫אני חושב שאנחנו מאבדים קצת צלם אנוש.‬
‫באמת?‬
‫מי הכי אנושי כאן?‬
‫אני, שבמשך תשע שנים לא עשיתי כלום חוץ מלהישאר בחיים בכל מחיר,‬
‫או שלושתכם, עם העבודות הקטנות, הדירות הקטנטנות ומסכי הטלפונים‬
‫וההודעות שמזמזמות לכם כל הזמן?‬
‫התשוקה היחידה שלכם‬
‫היא לשבת בחדר השינה שלכם, לדבר על עולם‬
‫שאני באמת חייתי בו.‬
‫עולם שלפעמים צריך להרוג בו, אפילו אם...‬
‫אתם מצאתם את ארטמיס.‬
‫אנחנו מצאנו את גרנט.‬
‫- וגרנט מצא את "אוטופיה". - זהירות.‬
‫לא לימדו אותו להיזהר עם מספריים.‬
‫זה בסדר.‬
‫היא רק רוצה את "אוטופיה".‬
‫כמונו.‬
‫אפשר לקבל אותם?‬
‫"תודה".‬
‫זו הכוכבית שלי?‬
‫ג'סיקה הייד?‬
‫- אתה רוצה לראות את הדבר האמיתי? - כן.‬
‫וואו.‬
‫- שקרן עלוב. - ג'סיקה, תפסיקי!‬
‫- תצא משם! - ג'סיקה, הוא רק ילד. את מפחידה אותו.‬
‫גרנט, תפתח את הדלת הארורה.‬
‫תפתח.‬
‫- אני אדבר איתו. את מפחידה אותו. - תפתח!‬
‫תפתח את הדלת, לעזאזל.‬
‫ג'סיקה, לא! תירגעי.‬
‫בן זונה.‬
‫היי, אני לא רוצה להבהיל אותך,‬
‫זה בשליטתי, אבל אני מוכרח להגיד לך‬
‫שסטרנס נמצא במוקד ההתפרצות.‬
‫- הוא בסנט לואיס? - כן.‬
‫הוא הגיע לשם אמש.‬
‫הוא ניסה להיכנס במרמה.‬
‫אמרת שאפשר להשתלט עליו. שהוא כמו פטרייה.‬
‫"תן לו מכה של אור ותתקע אותו בחזרה באדמה", אמרת.‬
‫כן.‬
‫חשבנו שלא יהיה לו אומץ. נראה שיש לו.‬
‫זו בעיה רצינית.‬
‫ועוד איך. צריך לטפל בזה היום.‬
‫נכון לעכשיו, ד"ר סטרנס הוא האדם המסוכן ביותר על כדור הארץ.‬
‫תודה.‬
‫כל המלונות תפוסים כי אנשים מחפשים תשובות.‬
‫- מצאתי מקום שנשאר בו מקום אחד. - באמת? איפה?‬
‫אצל סטרנס. שירות ממדרגה ראשונה, ארוחת בוקר קונטיננטלית בחינם.‬
‫נו, באמת.‬
‫ודובונת מתכרבלת קטנה ומזילת ריר.‬
‫דובונת מתכרבלת קטנה ומזילת ריר.‬
‫היי, פני. היי, מתוקה.‬
‫הי, אני מתגעגעת אליך.‬
‫מותק, אני מתגעגע אלייך.‬
‫לו יכולתי להשיג קצת פרטים,‬
‫אולי הייתי יכול לתת תשובות.‬
‫מייקל, אני חושבת שנהדר שניסית,‬
‫אבל הגיע הזמן לחזור הביתה.‬
‫...ממילים של שקרנים, פשיסטים...‬
‫אני מודאגת מהחרדה שלך, עם כל ההתקהלות שם.‬
‫טוב.‬
‫- מייקל, שמעת בכלל מה אמרתי? - יודעת מה? אחזור אלייך.‬
‫היי, סליחה.‬
‫סליחה, שמעתי אותך. גם אני לא מצליח להיכנס.‬
‫גם הילדים שלך שם?‬
‫לא, למעשה אני וירולוג. אני חושב...‬
‫הלכתי לעבודה בבוקר, חזרתי הביתה והמקום היה מבוצר.‬
‫בעלי והילדים שלי לכודים שם.‬
‫- הם נגועים? - בכלל לא.‬
‫הרופא אמר שאסור להם לצאת מההסגר במשך 48 שעות. זה נשמע...‬
‫ארבעים ושמונה שעות? זה דווקא מהר מאוד.‬
‫אני לא חושבת שזה מהר.‬
‫אז ההתפרצות התחילה בבתי הספר?‬
‫יש דרך לגלות מאיזו כיתה?‬
‫למה? אתה חושב שתוכל לעזור?‬
‫זה מה שאני מנסה לעשות. בשביל זה באתי.‬
‫- אז אוכל להצטרף אליכם? - כמובן.‬
‫כן, בבקשה.‬
‫שמוק.‬
‫- איך אתה מרגיש? - יופי, גבר.‬
‫צריך אותי שם? דבר, רמבו.‬
‫לא, אבא, אני מטפל בזה.‬
‫קראתי שוב את "שבעת ההרגלים".‬
‫אני מרגיש מפוקס.‬
‫- תהיה נועז. - היום,‬
‫אני מתכנן להיות לא פחות ממהפכני.‬
‫"להשחיז את המסור."‬
‫סלחו לנו על הבלגן‬
‫האזור בשיפוץ לרווחתכם.‬
‫זהירות - סכנת התחשמלות‬
‫הכניסה למורשים בלבד‬
‫עוגת באנט!‬
‫הי.‬
‫1. אוטופיה‬
‫רבותיי וגברתי,‬
‫יש לנו כמה נושאים רציניים.‬
‫- מי הילד? - הוא הילד עם "אוטופיה".‬
‫על זה דיברנו כבר כמה פעמים.‬
‫איפה ג'סיקה הייד?‬
‫זה כמו שיר פופ גרוע שנתקע לי בראש.‬
‫אני קם בלילה להשתין, וזה שם.‬
‫אני מתגלח ומתקלח בבוקר, זה שם.‬
‫אני מקיים יחסים אינטימיים עם אישה,‬
‫זה שוב שם.‬
‫איפה ג'סיקה הייד?‬
‫אני צריך להוציא את המחשבה הטורדנית הזו מהראש.‬
‫והיא לא לבד.‬
‫נמצאים איתה כמה חנונים של קומיקס.‬
‫ביניהם, הם כבר ראו כמה מעמודי "אוטופיה",‬
‫שזה יותר ממה שראינו, וזה לא מקובל.‬
‫עלינו למצוא דרך לגרום להם להיחשף.‬
‫3. לחשוף אותם‬
‫וזה.‬
‫זה בדחיפות גבוהה.‬
‫4. שמוק‬
‫המדען העדין,‬
‫חסר עמוד השדרה שלנו‬
‫הצליח למצוא עמוד שדרה והגיע לסנט לואיס,‬
‫ודורש לבצע בעצמו את הניסויים לחיסון שלו.‬
‫אלוהים.‬
‫תומס, אסור למייקל להיות שם. הוא עלול להרוס הכול.‬
‫- כן. - אסור שיקבל דגימת דם.‬
‫הוא אמור היה לחקור את דגימת השפעת ששלחנו,‬
‫להסיק ממנה שזו השפעת שלו ולהכריז על ההצלחה‬
‫- שלנו. - ברור, קארה.‬
‫הוא היה אמור לעשות מה שחשבנו שהוא יעשה, אבל הוא לא עשה זאת.‬
‫אני יודעת מה לעשות.‬
‫עלינו לפעול במקביל. לקבל משאבים מהמטה.‬
‫עלינו להתחיל לייצר חיסון עכשיו.‬
‫הכול חייב לקרות עכשיו.‬
‫אז...‬
‫מה הלאה?‬
‫צריך את "אוטופיה". צריך למצוא את הילד.‬
‫איך נתפוס אותו?‬
‫נמצא אותו בעזרת מיקור המונים.‬
‫צריך לוודא שכולם באמריקה‬
‫יחפשו אחר החרא הקטן.‬
‫אני מציעה גזר, לא מקל.‬
‫בואו נעשה סיעור מוחות.‬
‫- התראת חטיפה. - אנחנו לא יודעים את שמו.‬
‫יש לנו ילד דומה במטה?‬
‫סביר להניח שכן.‬
‫אז נביים חטיפה.‬
‫האימא תדווח, אז נשיג את זהותו‬
‫ואזרחים מודאגים שיחפשו אותו.‬
‫חטיפה זה עניין חדשותי מקומי.‬
‫חשבתי על מסע הרג בפארק ציבורי.‬
‫זה נשמע קיצוני.‬
‫כן, זה מצב קיצוני.‬
‫סליחה, להרוג ילדים חפים מפשע...‬
‫ילדים חפים מפשע כבר מתים בעשרות מהשפעת שלנו.‬
‫זו הייתה הקרבה מוסכמת, תומס.‬
‫כן, קארה. הילדים האלה היו ההקרבה המוסכמת.‬
‫מה עשית היום...‬
‫כדי לזכות במקומך בעולם הצפוף הזה?‬
‫עלייך לראות את כל התמונה.‬
‫אז פארק וינגר...‬
‫הילדים שלי משחקים בפארק וינגר.‬
‫פארק דייטון גרוב גם נגיש. אין מחסומים...‬
‫סליחה, תומס, אני מוכרחה להתנגד.‬
‫לאף אחד מכם אין בעיה עם זה?‬
‫אתם לא יכולים להתנגד לרצח מיותר‬
‫של משפחות חפות מפשע בפארק?‬
‫קארה, אנחנו מבינים. את אימא.‬
‫זה לא קשור להיותי אימא, תומס.‬
‫או אישה, או לא קשוחה מספיק.‬
‫הייתי בין הראשונים שהצטרפו.‬
‫לא מדובר פה בחולשה או ברגישות או...‬
‫יש גבול.‬
‫קארה...‬
‫יש לך ספקות באשר למטרה הרחבה שלנו?‬
‫לא, תומס.‬
‫אז אפשר להמשיך?‬
‫בטח.‬
‫אבא שלך יודע על זה, תומס?‬
‫תפרצי קדימה,‬
‫קארה.‬
‫אתה אידיוט, תומס.‬
‫את נעשית רגשנית. תירגעי.‬
‫- אני לא רגשנית. - טוב.‬
‫את שופעת היגיון.‬
‫אני לא אפגע בך.‬
‫אבקש את העזרה שלך.‬
‫אתה בטח ילד חכם.‬
‫שיטית במבוגרים כדי שיחשבו שאתה אחד מהם.‬
‫והשגת את "אוטופיה".‬
‫עשית את הדבר שאנחנו רק מדברים עליו.‬
‫אבל אני מסתכלת עליך ורואה...‬
‫שהבגדים שלך קטנים עליך.‬
‫אתה מסריח.‬
‫אף אחד לא מטפל בך.‬
‫אז לאף אחד לא יהיה אכפת‬
‫שירדפו אותך עד יומך האחרון.‬
‫תסתכל עליי, גרנט.‬
‫אתה תגמור כמוני.‬
‫זה לא ימצא חן בעיניך.‬
‫אז אני מבקשת ממך לתת לי להסתכל ב"אוטופיה".‬
‫אולי ביחד נוכל לפענח אותה.‬
‫שנינו.‬
‫למה?‬
‫כי אני הילדה שחיה במנוסה כבר שנים בניסיון למצוא תשובות.‬
‫ואתה הילד שמצא אותן.‬
‫זו פיה.‬
‫קרוסלה.‬
‫חבל קפיצה.‬
‫יש תחושה שמשהו...‬
‫לא בסדר.‬
‫פשוט תגידו לי איך למצוא את המטה.‬
‫ארטמיס אמרה שהתשובות יהיו כאן, אני לא מבינה.‬
‫עוד לא ממש למדנו אותה לעומק.‬
‫- ייקח לנו חודשים לפענח אותה. - אין לי חודשים.‬
‫בסדר.‬
‫- אולי תתני לנו דקות? - פשוט תמצאו את התשובות.‬
‫בואו נתפצל.‬
‫כן, בואו...‬
‫יש משהו על הדילז?‬
‫כמה דקות, אחי.‬
‫ג'סיקה, הקעקועים מתחת לציפורניים,‬
‫- את זוכרת את המספרים? - 7-7-3-1-5‬
‫- 37-0-7-1. - 7-1.‬
‫זה כאן.‬
‫- מה? - זה ב"אוטופיה".‬
‫- תסתכלו, כאן. - וואו.‬
‫7-7-3-1-5-3... כן.‬
‫מה זה אומר?‬
‫שבעה מיליארד.‬
‫אוכלוסיית העולם.‬
‫מספר האנשים שימותו?‬
‫כולם?‬
‫הסוף?‬
‫שיקגו.‬
‫773.‬
‫- זה אזור החיוג של שיקגו. - כדאי שנתקשר. אני אתקשר.‬
‫הייתי מפקפק בביטחון.‬
‫בקיצור, אתה מפקפק, בקי אופטימיסטית,‬
‫את מאיימת, גרנט, אותך אני לא מכיר.‬
‫אין בעיה.‬
‫אם את רוצה תשובות, ב"אוטופיה" מושתל מספר טלפון.‬
‫המחלקה לביטחון המולדת, הסוכנת קתרין מילנר.‬
‫מדברת הסוכנת מילנר.‬
‫מדברת ג'סיקה הייד.‬
‫ארטמיס אמרה לי ליצור איתך קשר.‬
‫אני לא מכירה את ג'סיקה הייד,‬
‫או את ארטמיס.‬
‫היא בחרה בשם הזה.‬
‫ארטמיס, המגינה על הילדים?‬
‫- זה אומר לך משהו? - בטח, זה פקחי.‬
‫דמות הקוספליי שלי הוא אניו.‬
‫סליחה, טעית במספר.‬
‫שימי על רמקול.‬
‫ברגע שהתקשרת, הרווסט התחילו לנוע.‬
‫תיסעי בכביש 355 צפונה במשך כ-35 ק"מ, דרך דורהאם, מספר 1100.‬
‫תצאי עכשיו כמו שארטמיס לימדה לך.‬
‫תכינו לי קצת חומר בעירה. תשברו את השאר.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫מדלל צבע קרופס‬
‫לא.‬
‫- זוז. - לא.‬
‫- אבא שלה צריך לדעת. - במה זה יועיל?‬
‫- במעט. - אם אנשים ימצאו אותה...‬
‫זה יהיה סתם עוד מוות אלים בשיקגו.‬
‫- הוא ישתלב. - אם הרווסט...‬
‫הם יידעו שהרגנו מישהי משלנו. זה יתרון.‬
‫אין חיסרון.‬
‫יוצאים בעוד עשר שניות.‬
‫ורום-ורום.‬
‫אני מניחה שאני פשוט מופתעת.‬
‫תומס נמצא במוקד ההתרחשות,‬
‫ואני כאן נהנית מהאיזון בין הקריירה והבית.‬
‫אני צריך מישהו שיהיה איתי ועוד אחד שישגיח כאן על העניינים.‬
‫את מבינה למה בחרתי בך?‬
‫- כן? - כן.‬
‫- כן. - יופי.‬
‫זה פשוט מבאס לא לעבוד על הרעיון שלי.‬
‫כריסטי, אפשר לשאול?‬
‫זה בגלל סימפרו?‬
‫כן, ההתראה הכוזבת הייתה רעיון שלי ואני לוקחת...‬
‫קארה, זה היה רעיון טוב.‬
‫תשומת הלב הופנתה אליי,‬
‫האף-די-איי יבדוק, יאשר...‬
‫- כן. - ...חסל סדר שפעת,‬
‫זיכוי מלא, אני דמות מעוררת אהדה.‬
‫- תבדקי את הצעת התקציב, אבל... - אבטל אותה בעדינות.‬
‫הי, ג'ים.‬
‫האף-די-איי ייראו כטיפשים, אם ייטפלו אליך שוב.‬
‫- הכול היה יציב כל כך, עד... - נכון?‬
‫...לעזאזל עם ד"ר מייק.‬
‫אז אפשר לשאול אותך, למה נדחקתי לשוליים?‬
‫קארה, אלה לא השוליים.‬
‫זה המרכז.‬
‫עליי להזכיר את הנושא הקשה ביותר.‬
‫תומס לא מוכן.‬
‫אני לא יודע אם הוא יהיה אי פעם.‬
‫בוא הנה, מותק. אני אקח אותך.‬
‫טוב.‬
‫הי.‬
‫שאלה כנה.‬
‫איך הוא תפקד בפגישה?‬
‫לתומס יש דעות חזקות.‬
‫- כן? - ו...‬
‫צריך להוריד אותו לקרקע, לדעתי.‬
‫תוכלי לעזור לו בזה.‬
‫טוב.‬
‫- טוב. - אדוני.‬
‫כן.‬
‫הי, מתוק.‬
‫ד"ר דירבורן, מנהלת המרכז לבקרת מחלות.‬
‫בבקשה, חמוד.‬
‫קלואי, רציתי לדבר איתך על שפעת סנט לואיס.‬
‫ארצה לשלוח אלייך כמה רופאים.‬
‫אתה עייף?‬
‫ריח של תינוק חדש.‬
‫שפעת, מוקדי התפרצות‬
‫מיזורי - מישיגן - אלבמה‬
‫הוא מופיע משום מקום בכיתות ברחבי עיר אחת.‬
‫מגיע מאוכל?‬
‫לא. מגיע ממים? לא.‬
‫ציוד מזוהם?‬
‫לא.‬
‫כל הצוותים הרפואיים שהגיעו,‬
‫נא להתייצב במחנה הרפואי 127 באזור האדום.‬
‫סליחה. חבר'ה!‬
‫אני מכיר את ד"ר כריסטי. אני ד"ר מייקל סטרנס.‬
‫תשכח מזה, אחי. לא אכפת להם.‬
‫- אני יכול לעזור, אני רופא. - גם אני.‬
‫המומחיות שלי היא בשפעת הזו, למען האל.‬
‫בשפעת הזו!‬
‫- יש לי דוגמת חיסון. - מה?‬
‫אני רק צריך גישה לבדוק אותה.‬
‫למה אתה לא בפנים, לעזאזל?‬
‫- תוכל להציל את בתי. - אני יודע.‬
‫- היא נדבקה? - אני לא יודע.‬
‫היא באוהלים הרפואיים, אבל לא אומרים לי שום דבר אחר.‬
‫אני דייל. דייל וורוויק.‬
‫מייקל סטרנס.‬
‫סליחה. מעבדות כריסטי.‬
‫היי! תומס כריסטי! סליחה.‬
‫תודה. הי. תומס כריסטי.‬
‫אני מייצג את מעבדות כריסטי.‬
‫תומס כריסטי!‬
‫ד"ר דירבורן התקשרה מראש לאשר כניסה.‬
‫- כן. - נהדר. תודה.‬
‫בואו, חבר'ה.‬
‫תומס כריסטי!‬
‫אני מומחה לשפעת!‬
‫מומחה לשפעת דורש כניסה‬
‫תצילו את הבת שלי!‬
‫אני מדמם שוב.‬
‫אטפל בזה כשיהיו לנו מספריים.‬
‫- התחושה נוראית. - תעצור את הרכב ותן לצאת.‬
‫תעצור את הרכב.‬
‫אל תבטחו במילנר רק כי זה מה שהיא רוצה.‬
‫אם היא תנסה לשכנע אתכם ללכת לאנשהו, אל תלכו.‬
‫אל תגלו לה ש"אוטופיה" אצלנו.‬
‫רגע, את לא באה?‬
‫זה הרעיון שלך. אולי היא יודעת איך להגיע למטה.‬
‫תראו אם אפשר לבטוח בה.‬
‫תישאר עם ג'סיקה.‬
‫אבל אני רוצה להישאר איתך.‬
‫קדימה, גרנט.‬
‫אם יחטפו ויענו אתכם,‬
‫תגידו להם שמתי.‬
‫היי! חכו לי!‬
‫צמצמתי לכדי עינוי אחד בחודש.‬
‫טוב, זה די מפחיד.‬
‫אני לא מביא לפה כל אחת, רק את המיוחדות.‬
‫משחקייה‬
‫זה...‬
‫תני לי רק...‬
‫ג'סיקה הייד.‬
‫אני שמחה כל כך לפגוש אותך סוף סוף.‬
‫את לא ג'סיקה הייד?‬
‫אז מי את?‬
‫ואיפה ג'סיקה הייד?‬
‫אנחנו לא מכירים את ג'סיקה הייד.‬
‫טוב.‬
‫ארטמיס סתם שלחה אתכם אליי?‬
‫נתנה את מספר הטלפון שלי?‬
‫- אל תבזבזו את זמני. - אנחנו לא מכירים את ג'סיקה, אבל אנחנו...‬
‫יודעים על "אוטופיה".‬
‫- אם ראיתם את "אוטופיה"... - ראינו.‬
‫- החוברת בידכם? - ראינו אותה.‬
‫מה ראיתם?‬
‫לא נספר לאישה זרה בחנות צעצועים נטושה‬
‫את סודות "אוטופיה", רק משום שהיא מבקשת.‬
‫אנחנו מותקפים. את מביטחון המולדת, מה את יודעת על הרווסט?‬
‫אתם חושבים שלא אגיד לכם,‬
‫אבל אני אגיד.‬
‫כי כדאי שתדעו.‬
‫לאחר אסון התאומים, ממשלת ארה"ב גייסה קבוצת מדענים‬
‫שיעזרו להביס את שאר העולם במקרה של לוחמה ביולוגית.‬
‫בכך שייצרו מחלות שיהרגו אותנו.‬
‫זה מרוץ חימוש מסוג חדש.‬
‫אנחנו לא רוצים להשתמש במחלות בהכרח.‬
‫אנחנו רק רוצים יותר מחלות מאחרים.‬
‫מה שלא ידענו זה שבקבוצה הזו‬
‫היו כמה מדענים שסרחו.‬
‫הם לקחו את המידע שלנו, את המשאבים שלנו,‬
‫ופרסמו אותם בעולם.‬
‫- ההרווסט. - בשליטתו של מר ראביט.‬
‫אתם יודעים כמה כסף אפשר להרוויח מלוחמה ביולוגית ממוקדת?‬
‫נשק שמאפשר לסמן אנשים כמטרות אבל לא ניתן להוכיח את מקורו.‬
‫לתקוף אנשים על פי גזע,‬
‫מוצא אתני.‬
‫לטפטף מהנגיף בטקס אכילת לחם הקודש,‬
‫לתקוף על פי דת.‬
‫לשזור את הנגיף בתוך טמפונים,‬
‫לתקוף מגדר.‬
‫זו היכולת שהם שיכללו.‬
‫וזה שווה מיליארדים לכל המרבה במחיר.‬
‫אז מי הוא מר ראביט?‬
‫ב-2002, מר ראביט סגר עסקה עם קבוצה בסין‬
‫לספק להם זן אכזרי מסוים של שפעת חזירים.‬
‫ברגע האחרון, הלקוחות שלו חזרו בהם.‬
‫אז מר ראביט בעצמו נסע לסין עם השפעת שהוא הבטיח להם.‬
‫כשזה נגמר, יותר מ-800 אנשים כבר מתו.‬
‫את מדברת על נגיף הסארס?‬
‫אחרי שנים תפסו אותו, סוף סוף. עינו אותו.‬
‫כדי לסמן אותו לנצח, שוביו חרטו‬
‫את הסימן הסיני לארנב על פלג גופו העליון.‬
‫הם חשפו את זהותו לכל גורם בכל ממשלה שהיה לו קשר איתה.‬
‫ואז הם שחררו אותו. משחק קטן,‬
‫תרוץ, ארנב,‬
‫כדי לראות מי יהרוג אותו קודם, ובאילו ייסורים הוא ימות.‬
‫אתם אפילו לא יכולים לדמיין באילו אופנים אנשים מתים.‬
‫במקום לרדת למחתרת,‬
‫הוא התחיל להרוג בשיטתיות את כל מי שאולי ידע מי הוא.‬
‫שישים ושלושה אנשים בחמש יבשות, ואז סיים‬
‫וירד למחתרת.‬
‫זה האיש שרוצה להרוג אתכם.‬
‫עכשיו הוא יכול להיות כל אחד.‬
‫אבל אם לשפוט לפי המצב בעולם,‬
‫אני חושבת שהוא לא סיים ליצור מוות.‬
‫המידע הזה גרם לכם להרגיש טוב יותר?‬
‫לא?‬
‫לא.‬
‫בביטחון המולדת לא נוטים לגרום לאנשים להרגיש טוב יותר.‬
‫- חכי. - כן.‬
‫נוכל לבקש מקלט אצלך?‬
‫- הגנה. - כן.‬
‫לא.‬
‫לא?‬
‫לא.‬
‫ג'סיקה הייד לא בידכם, וגם לא "אוטופיה".‬
‫טוב, ברור לי למה את רוצה את "אוטופיה".‬
‫- למה את רוצה את ג'סיקה הייד? - כי מר ראביט רוצה אותה.‬
‫היא יודעת משהו שמהווה סיכון עבורו.‬
‫אני מחבבת את זה בה.‬
‫אתם לא חייבים לעשות את זה לבד.‬
‫תגידו לג'סיקה שאוכל להיות לצידה.‬
‫רגע. איפה המטה?‬
‫היכן שהלב שוכן.‬
‫כעת נותרו פחות מ-4,000 טיגריסים בעולם.‬
‫ובקרוב רובם יהיו בשבי.‬
‫נוכל לייצר עוד באמצעות הרבעה.‬
‫למעשה, אנחנו לא מצליחים בכך.‬
‫למה בכלל לייצר עוד? הם סתם יושבים בכלובים.‬
‫אני חושבת שזה טיעון חשוב.‬
‫אנחנו מחסלים אותם.‬
‫יש לנו זכות ליצור עוד רק משום שאנחנו יכולים?‬
‫כשברור שאין יותר מקום בשבילם על כדור הארץ?‬
‫שלום, ארבי.‬
‫הי, ארבי.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫אני זקוק לעוזר.‬
‫מישהו שמקשיב טוב.‬
‫איזה גודל אתה צריך?‬
‫- אותו. - יש!‬
‫הוא יחזור?‬
‫אם הוא יקשיב.‬
‫אז יש לנו רק חדשות רעות בשביל ג'סיקה.‬
‫אין לנו מושג איך להגיע למטה.‬
‫רודף אחרינו מטורף שהרג 92 אנשים.‬
‫שכחת את כל מי שמת מהסארס.‬
‫כן, זה לא טוב...‬
‫- לעזאזל. - מה קורה?‬
‫- אתם רציניים? - מה קורה?‬
‫ברצינות?‬
‫- היית צריך לראות את הפנים שלך. - למה אתה מחכה?‬
‫אני רק רוצה שעה שבה לא אעשה במכנסיים.‬
‫לאן אנחנו נוסעים?‬
‫שיקגו. אנחנו נוסעים לסיטי מאוס.‬
‫אז מה קרה?‬
‫אני חושש שיהיה לך קשה יותר עם זה מאשר עם האחרים.‬
‫אני לא מבין למה.‬
‫באיזשהו מקום אני מקווה שכן תבין,‬
‫ברגע שזה יקרה.‬
‫אתה מוכן לגמרי?‬
‫כן.‬
‫- בחרת את הילד? - כן.‬
‫את מי?‬
‫את אדם.‬
‫הוא ילד נחמד.‬
‫הוא ישמח לעזור.‬
‫תדאג לעשות את זה באופן...‬
‫- אנושי? - אנושי.‬
‫אנושי.‬
‫אני תוהה אם אתה מבין באמת מה זה אומר.‬
‫לא לאט ולא ברשעות.‬
‫זו הגדרה טובה מספיק.‬
‫כל הדברים שב"אוטופיה" אמיתיים.‬
‫מר ראביט הוא אמיתי והוא רודף אחרינו, אחרי ג'סיקה.‬
‫אבל אנחנו עוד לא יודעים למה.‬
‫- אנחנו נגלה. מילנר... - מילנר לא.‬
‫אף אחד לא יודע...‬
‫למה הם עדיין רוצים אותי.‬
‫מה את זוכרת על "אוטופיה"?‬
‫על המטה?‬
‫כמה מזה נכון לדעתך?‬
‫הייתי צעירה מאוד כשעברנו למטה.‬
‫בת שש, אולי שבע.‬
‫איך המקום נראה?‬
‫גרתי בבית קטן משלי.‬
‫הוא היה צהוב.‬
‫בית משלך?‬
‫- בלי מבוגרים? - אבא שלי ביקר לפעמים.‬
‫כן. המטה נראה נחמד מאוד.‬
‫תמיד הביאו מתנות ענקיות.‬
‫"היצירה הגדולה שלו בתוך היצירה הגדולה שלו."‬
‫- מה היה במתנות? - מעולם לא פתחתי אותן.‬
‫היה חשוב שלא אתקרב למתנות.‬
‫נשק ביולוגי? ציוד רפואי?‬
‫מתנות.‬
‫היה לך חבר מיוחד‬
‫- שעזר לך? - אני זוכרת גבר.‬
‫שהביא לי עוגיות בכל יום שלישי.‬
‫ג'סיקה, ב"דיסטופיה", מר ראביט מאכיל אותך בעוגיות.‬
‫ג'סיקה, האיש שהביא לך עוגיות,‬
‫את זוכרת את הפנים שלו?‬
‫לא ממש.‬
‫אולי זה מה שמסתתר ב"אוטופיה".‬
‫כן.‬
‫מר ראביט נחשף סוף סוף, וזו הסיבה שהם עדיין רודפים אחרייך.‬
‫יכול להיות שאת יודעת מי הוא.‬
‫ילדים מתים!‬
‫זו היא, שרלוט.‬
‫הבלרינה הקטנה שלי.‬
‫היא יפהפייה.‬
‫תודה.‬
‫ד"ר מייקל סטרנס?‬
‫כן.‬
‫אישרו לך כניסה.‬
‫אלוהים. טוב.‬
‫טוב. בהצלחה, חבר'ה.‬
‫מייקל.‬
‫היי, מייקל, אם תראה את הבת שלי,‬
‫תמסור לה שאבא שלה אוהב אותה.‬
‫תגיד לה שאני אכנס לראות אותה.‬
‫- מייקל סטרנס, קדימה. - רגע.‬
‫עמיתי הרופא צריך לבוא איתי.‬
‫קדימה.‬
‫אבל הוא יזדקק לחליפה.‬
‫אנחנו רוצים תשובות!‬
‫השלכת פסולת רפואית‬
‫קדימה.‬
‫שרלוט.‬
‫אבא,‬
‫אתה כאן.‬
‫אני כאן.‬
‫אמרת שאתה מכיר את השפעת הזו, נכון?‬
‫אתה תראה, מייק. היא חזקה.‬
‫היא לוחמת והיא רוצה לחיות, מייק.‬
‫דיסטופיה‬
‫זו המחברת של סאם על "דיסטופיה".‬
‫המחקר שלה, האיורים.‬
‫היא הייתה חכמה מאוד.‬
‫בחיי, הלוואי שסאם יכלה לראות את כל "אוטופיה".‬
‫חבר'ה, הדבר הזה...‬
‫מופיע בעמודים האחרונים במחברת של סאם, פעם אחר פעם.‬
‫זה בטח העמוד מ"אוטופיה" שאוליביה הראתה לה.‬
‫מה שהיא אמרה שהיה רציני?‬
‫כן, אבל היצור הזה לא מופיע ב"אוטופיה".‬
‫הוא חייב להופיע, אלא אם כן אין לנו את כל "אוטופיה".‬
‫עוד אחזור בשביל זה תשמרי על זה‬
‫מה אלה?‬
‫טביעות האצבע שלו.‬
‫איך השגת אותן?‬
‫ילדים נוגעים בכל דבר.‬
‫במה הוא נגע?‬
‫בציפור.‬
‫- יופי. - כן.‬
‫אני רק אשווה לזה.‬
‫טוב,‬
‫מוטב עכשיו.‬
‫סליחה!‬
‫ארבי?‬
‫תרגום כתוביות: עדיאלה דיוויס‬
‫בקרת כתוביות יעל אביבי‬