VI STØTTER STYRKENE VÅRE
Dette er alle Tobys utmerkelser.
Dette er Tobys Purple Heart. Han fikk den etter han ble skadet i Afghanistan.
Vi var veldig stolte av Toby da han fikk alle disse,
men jeg ville gladelig gitt dem tilbake for å få ham tilbake.
DET SITTER MER ENN 100 000 MILITÆRVETERANER I FENGSLER I USA
AV DISSE ER MER ENN 15 % DOMFELT FOR DRAP
DETTE ER HISTORIEN TIL INNSATT #296785
Jeg heter Arunda Perkins.
Jeg er Toby Gregorys mor.
Han reiste på to kontigenter i Afghanistan, fortløpende,
og det var skikkelig ille.
Toby ble aldri den samme etter den siste kontigenten.
Militæret har gjort ham noe, og han er ikke Tobyen min lenger.
EN NETFLIX-SERIE
JEFFERSON CITY KRIMINALOMSORGSSENTER MISSOURI
INGEN OVERTREDERE TILLATT FORBI UTEN VAKTESKORTE
Jeg er Toby Gregory.
ALDRI IGJEN SKAL EN GENERASJON VETERANER FØLE SEG FORLATT
Jeg er på Jefferson City kriminalomsorgssenter i staten Missouri.
I 2016 ERKLÆRTE TOBY GREGORY STRAFFESKYLD FOR EN DRAPSANKLAGE
Jeg fikk en 24-års dom for overlagt drap på grunn av avvikende sinnstilstand
fra PTSD.
Jeg ble født 16. juli 1974.
Jeg vokste opp i den lille byen Belle i Missouri.
Det var ikke så mye å drive med der. Vi dro ut til bekkene og festet.
Og siden da har jeg vel visst at jeg liker å drikke.
I tenårene ble det mer av det.
Den kom ikke helt ut av kontroll før jeg… da jeg ble med i militæret.
Der var den et tidsfordriv.
SOM 23-ÅRING VERVET GREGORY SEG TIL DET AMERIKANSKE MARINEKORPSET
Jeg tenkte alltid på å bli med i militæret da jeg var ung.
Men første gang jeg gikk av bussen på rekruttskolen,
tenkte jeg: "Hva er det jeg har gjort?"
Hvorfor ville jeg lide meg gjennom dette?
AVGRENSET OMRÅDE ADVARSEL
Men da jeg ble uteksaminert, følte jeg jeg hadde prestert noe
ved å gjøre meg fortjent til tittelen marinesoldat, og det var flott
en stund.
I TJENESTETIDEN I MARINEKORPSET
KLAGDE GREGORY FORMELT PÅ EN OFFISER
Hun interesserte seg i meg personlig.
Og hun gjorde ting
mot meg som ikke bare var mot retningslinjene, men mot loven.
Hun kom inn med våpen rettet mot meg…
…og forgrep seg seksuelt på meg.
Hun tvang meg til å ta Viagra og ha sex med henne.
Faktisk kvalte hun meg fysisk,
og jeg trodde helt ærlig hun ville skutt meg og sluppet unna med det.
Hun tok fra meg alt.
Jeg følte meg svak.
Og jeg rapporterte dette.
Svarene jeg fikk var: "Menn blir ikke voldtatt."
"Du burde være glad for at hun har sex med deg."
PÅ GRUNN AV DISSE OVERGREPENE BLE GREGORY DIAGNOSTISERT MED PTSD
HAN FORLOT MARINEKORPSET I 2005
I TO ÅR SLET GREGORY MED Å FINNE SIVILT ARBEID
I 2007 IVERKSATTE MILITÆRET EN REKRUTTERINGSKAMPANJE
SOM RESPONS PÅ KRIGENE I IRAK OG AFGHANISTAN
GREGORY BESTEMTE SEG FOR Å VERVE SEG PÅ NYTT OG BLE MED I HÆREN
Jeg ble stasjonert i Afghanistan i 2008.
Jeg ble plassert i Infanteriregiment 2-506.
Vi var på forsyningslinjen, og vi var under ild,
raketter, stort sett hver dag.
Den 15. desember 2008 fikk jeg traumatisk hjerneskade og en Purple Heart.
Jeg hørte en rakett gå av.
Den traff bunkeren vi skulle vært i…
…og slo meg bevisstløs.
Jeg var rystet.
Jeg blødde fra nese og munn.
Jeg fikk ikke fokuset tilbake.
Jeg ble ikke fløyet ut, for de måtte ha alle der,
men det ble rapportert at jeg oppførte meg unormalt.
TIL TROSS FOR PSYKISKE PROBLEMER BLE GREGORY UTSTASJONERT VIDERE
I 2011 BLE HAN HENVIST TIL PSYKIATRISK BEHANDLING
PÅ FORT CARSON I COLORADO
Legen tok et par MRI-er.
Hun journalførte at det er betydelige skader på frontallappen min,
og hun dokumenterte at det var på grunn av militærtjenesten.
GREGORY BLE IGJEN DIAGNOSTISERT MED PTSD
MENS HAN VAR I FORT CARSON,
BEGYNTE GREGORY ET FORHOLD MED SOLDATKOLLEGA INEZ TULK
DE HADDE TJENESTEGJORT SAMMEN I AFGHANISTAN
Det var en forbindelse der.
Når jeg prøvde å snakke med noen i militærtiden, forsto ingen meg.
Det føltes som folk ville tro jeg var gal.
Men ikke hun,
for hun delte de samme opplevelsene og greiene i sitt liv,
så jeg kjente en forbindelse.
I 2012 BLE GREGORY BEORDRET TIL Å GÅ AV AV HELSEMESSIGE ÅRSAKER
VELKOMMEN TIL HÆRENS MILITÆRE KOMPETANSESENTER
Inez ble sendt til Fort Leonard Wood i Missouri,
og jeg pensjonerte meg og kom hjem.
Jeg flyttet til St. Louis-området.
Og til slutt ble jeg og Inez gift i 2013.
Jeg hadde problemer med å tilpasse meg til et sivilt liv.
Jeg klarte ikke egentlig å holde på jobber.
Og jeg prøvde fortsatt å omjustere meg.
I BEGYNNELSEN AV 2016 HADDE IKKE GREGORY STABIL INNTEKT,
HAN DRAKK MYE, OG FORHOLDET TIL INEZ BLE DÅRLIGERE
Jeg ville ikke se i øynene at sammenbruddet kom.
4. AUGUST 2016
Jeg husker ingenting fra den dagen.
Folk som hadde truffet meg den dagen
sa de hadde snakket til meg, men jeg virket rar.
KORT ETTER KLOKKEN 17.00 KJØRTE GREGORY 11 KM TIL OWENSVILLE MOTELL
HVOR INEZ, NÅ SEPARERT FRA HAM, LOSJERTE
OWENSVILLE MOTELL
Og jeg hadde søvnmangel, mangel på medisiner. Det var alkohol i bildet.
KLOKKEN 17:40 TOK GREGORY SEG INN PÅ INEZ' ROM
KLOKKEN 17:43 TRAKK HAN VÅPEN OG SKJØT
Jeg våknet dagen etter i håndjern lenket til en seng.
ETTER Å HA SKUTT INEZ BRUKTE GREGORY VÅPENET PÅ SEG SELV
Jeg skjøt meg selv under haken.
Det blåste ut fortennene.
Alt som holder ansiktet mitt sammen, er metallplater.
PÅ SYKEHUSET BLE GREGORY INFORMERT OM AT INEZ DØDE PÅ ÅSTEDET
Da de fortalte meg at personen som var borte var Inez…
…knuste det meg helt.
For i starten var jeg i fullstendig selvfornektelse.
Og fremdeles, den dag i dag,
er jeg vel det.
24 TIMER ETTER SKYTINGEN
BLE GREGORY ANMELDT FOR FORSETTLIG DRAP
Jeg elsket henne,
og jeg ville ikke… Jeg ville ikke gjort det…
…uten andre variabler som var med.
Og jeg tror
at min kamptjeneste og PTSD var årsaken.
Jeg var stolt av å ha tjenestegjort.
Jeg var stolt av alt jeg har oppnådd.
Men helt ærlig, på grunn av det som skjedde,
skulle jeg heller ikke ha tjenestegjort én dag i militæret.
ALDRI IGJEN VIL EN GENERASJON VETERANER FØLE SEG FORLATT
UNIVERSITETSBIBLIOTEKENE
Jeg har rundt 24 års erfaring med å behandle veteraner
fra flere ulike kampeksponeringer fra Afghanistan, Irak, Vietnam.
Skulle ønske dette var et isolert tilfelle.
Dessverre, når du ser over hele USA, skjer de langt oftere enn de skulle.
Jeg heter dr. Steve Bruce.
I 2016 ble jeg kontaktet
av Toby Gregorys forsvarsadvokat
for å evaluere Gregory i fengsel,
finne ut om traumehistorikken hans
kan ha blitt en del av hvorfor oppførselen hans ble så uberegnelig
at han endte opp med å skyte kona si.
Jeg møtte Mr. Gregory i fengsel,
i flere timer i et rom, bare oss to. Ingen advokater var til stede.
Mr. Gregorys legejournaler var vesentlige
for traumehistorikken fra han var i militæret.
Mens han var i kamp i Afghanistan, led Gregory av traumatisk hjerneskade.
Han sa han begynte å bli så paranoid at han trodde
soldatene han jobbet sammen med ble til en del av fienden.
Det utsetter, åpenbart, dem og ham selv for risiko
og går så langt at hans overordnede også la merke til det.
Og de fikk ham fjernet fra aktiv utstasjonering og hjemsendt.
OWENSVILLE MOTELL
Da jeg spurte ham om hendelsene dagen for skytingen,
hevdet han å huske lite av selve skytingen.
Han hevdet også å ha drukket veldig, veldig mye
før han møtte kona på hotellet.
MOTELL INNGANG
Det at han var beruset
gjør at man vanligvis ikke ville husket hendelsene rundt dette spesielt godt.
Med hans lange historie med alkoholmisbruk som respons på utløserne sine,
mener jeg betydelige psykiatriske symptomer og PTSD-symptomer
bidro til at han skjøt kona si.
Hvis han ikke hadde hatt PTSD,
er jeg sikker på at dette ikke hadde skjedd.
KUN DET DRØMTE SKJER. CARL SANDBURG
RAPPORTEN TIL DR. BRUCE BLE GRUNNLAGET FOR TOBY GREGORYS FORSVAR
Jobben min er ikke å unnskylde eller rettferdiggjøre forbrytelsen deres.
Den begynner og slutter med vurderingen.
Alt som skjer etter det er opp til dommeren og juryen,
å avgjøre utfallet.
GREGORYS SAK HAVNET ALDRI I RETTEN
I STEDET ORDNET HANS FORSVARER HAM STRAFFERABATT
MED BASIS I AT GREGORY HADDE AVVIKENDE SINNSTILSTAND PÅ GRUNN AV PTSD
Jeg forventet rettssak og å bli forhørt av aktor. Jeg forventet alt det der.
Så at en straffeavtale ble inngått var overraskende for meg,
spesielt i en sak om forsettlig drap.
I 2018, I BYTTE MOT ERKLÆRING AV STRAFFESKYLD, BLE GREGORY IDØMT 24 ÅR
FOR EN MILDERE ANKLAGE PÅ OVERLAGT DRAP
Statsadvokaten sviktet oss fullstendig.
De samtykket til strafferabatt uten å orientere noen av oss.
Hvorfor kunne vi ikke få juryrettssak?
Det hadde vært det eneste som kunne gitt oss litt fred.
Selv om det ville vært tøft, var vi beredte til å gjøre det,
drapet på Inez berettiget det.
Jeg heter Tonya, og jeg er Inez' tante.
Inez og Toby bodde her hos meg i rundt tre måneder
mens de lette etter et sted å bo.
De hadde en liten gutt som het Blake.
Han var helt skjønn.
TIDLIG I FORHOLDET
BLE INEZ' FAMILIE BEKYMRET OVER GREGORYS OPPFØRSEL MOT HENNE
Inez visste at jeg var bekymret.
Det var et trist og veldig kontrollerende forhold.
Han fortalte henne hvordan hun skulle kle seg, spise, gå.
Det påvirket selvfølelsen hennes til hun trodde hun ikke var god nok,
og slik såret han henne.
Toby truet alltid med å skade folk.
Toby truet meg og hele familien min med drap, rett i ansiktet.
Han sa til stefaren og eksmannen min
at han skulle skyte oss ned én av gangen fra veien.
Han likte ikke at vi hadde noen form for omgang med henne.
Han ville ha full kontroll.
Inez og jeg hadde mange samtaler.
Jeg oppfordret henne til å gå fra ham fordi jeg var urolig for hennes sikkerhet.
Hun sa: "Jeg vet det, tante Tonya, og jeg er også redd."
I JUNI 2016 BLE INEZ OG GREGORY TIL SLUTT SEPARERT
I UKENE FØR DRAPET
SLUTTFØRTES SKILSMISSEOPPGJØRET DERES
Inez og Toby hadde blitt enige om en skilsmisse
med delt omsorg for barnet deres, Blake.
Han måtte ha to uker hos Toby og to uker hos Inez,
men det ble stadig vanskeligere å få Blake tilbake fra Toby.
Blake ble brukt som verktøy til å fortsatt holde Inez i Tobys liv.
Toby prøvde å ta kontrollen og barnet fra Inez. Det var målet hans.
Så hun flyttet tilbake til New Mexico for å være nært familien,
og vi overbeviste henne om å få juridisk bistand.
INEZ REISTE TILBAKE TIL MISSOURI FOR Å REFORHANDLE SKILSMISSEVILKÅRENE
TIL Å GI HENNE FULL OMSORG FOR BLAKE
At Inez stilte i retten med egen advokat
skjøv Mr. Gregorys sinne over vippepunktet.
Han var så rasende over det fordi han mistet kontrollen.
Jeg og Inez sendte hverandre tekstmeldinger dagen hun ble drept.
Hun sa han hadde blitt gal og at hun trengte hjelp.
Hun var redd.
3. AUGUST 2016 GIKK RETTEN MED PÅ Å VURDERE INEZ' OMDEFINERTE VILKÅR
GREGORY SKJØT OG DREPTE HENNE DAGEN ETTER
Jeg husker ikke hva som skjedde på dagen for skytingen.
Jeg elsket henne,
og…
…jeg tenker på de gode tingene.
Hvor mye hun elsket ungen, hvor fenomenal hun var.
Da de fortalte meg at personen som var borte var Inez…
…knuste det meg helt.
For i starten var jeg i fullstendig selvfornektelse.
Og fremdeles, den dag i dag,
er jeg vel det.
Jeg elsket henne.
For en type.
Det gjør meg så sint. Jeg hører uklarheten i stemmen hans.
Han lyver så det renner av ham.
Toby tok det livet fordi han var sint. Han fikk ikke viljen sin.
Han fikk ikke viljen sin i retten, og han planla alt sammen, uten tvil.
Jeg syntes ikke de passet sammen overhodet. Følte alltid at noe var galt.
Jeg følte jeg burde ha spurt henne hvordan det gikk litt oftere.
Å få høre sluttresultatet var forferdelig for meg.
Jeg heter Jesse Anderla.
Jeg tjenestegjorde med Toby Gregory i hæren i Fort Carson i Colorado
fra 2009 til 2012.
DAGENS DRINK
Toby hadde ikke egentlig mange andre venner enn meg.
Han holdt seg for seg selv.
Jeg ble overrasket over at han slapp meg inn i livet sitt.
Vi begynte å dra på fisketur i ny og ne,
eller vi dro på fjellet og skjøt.
For meg var han alltid en bra fyr, og det var fint å ha ham som venn.
Da jeg møtte Toby, sa han at han gikk gjennom sin fjerde skilsmisse.
Han var midt i trettiårene, så jeg utbrøt: "Jøss, hvordan i huleste?"
Hvordan blir man skilt fire ganger på så kort tid?
Han var nesten stolt av det òg. Det er det sprøe med det.
Jeg, Toby og Inez var i Afghanistan, alle sammen.
Inez var en storartet soldat. Hun var glad av seg. En alle tiders person.
Toby hadde fortalt meg at han og Inez hadde en affære.
Og det var ærlig talt litt sjokkerende å høre Toby si de hadde giftet seg.
Plutselig er de begge ute av militæret,
i Missouri, gifter seg der og har et barn.
Jeg tenkte bare: "Huff, hvordan skal dette fungere?"
JESSE HADDE OGSÅ BLITT DIAGNOSTISERT MED PTSD MENS HAN VAR I MILITÆRET
Jeg tror jeg var den han betrodde seg til.
Jeg tror jeg klarte å prate ham bort fra mye greier
og roe ham ned og alt annet sånt.
Hvis han hadde ringt og snakket med meg,
tror jeg jeg kunne forhindret dette fra å skje, helt ærlig.
Da rettsmedisinerens psykolog kom fra St. Louis, vurderte han meg i detalj.
I den rapporten konstaterte han at kamprelatert PTSD spilte en rolle
i denne skytingen og skytingen av meg selv.
Jeg tror det var en utløst PTSD-respons på grunn av stress, mangel på medisiner.
Det er det jeg føler.
Det er det jeg tror.
Skal ikke lyve, det gjør meg forbannet at han sitter og sier dette,
for det finnes folk som har masse problemer pga. PTSD,
og å skylde på PTSD for dette er galt.
Med min PTSD liker jeg ikke å være i folkemengder.
Jeg… Det er skremmende for meg.
Adrenalinet pumper, jeg begynner å svette og blir paranoid.
Hvis jeg er bevæpnet i den situasjonen, begynner jeg ikke å bare skyte folk ned.
Jeg kjører ikke tvers gjennom byen
og sier: "PTSD-en er utløst. Jeg skal skyte noen."
PTSD fungerer ikke slik. Ingen har en reaksjon som varer så lenge.
Jeg er glad i ham, han er kompisen min. Min venn, ikke sant?
Men like fullt gjorde han dette. Han begikk en forbrytelse. Han drepte noen.
For meg var saken åpenbar.
Toby Gregory satte seg sinna i bilen og kjørte avgårde mot Owensville.
Det var forsettlig drap. Jeg tvilte overhodet ikke på det.
Jeg heter Randy Esphorst.
Jeg var sheriff i Gasconade fra 2004 til 2016.
SHERIFFKONTOR
SHERIFF ESPHORST VAR EN AV DE FØRSTE SOM ANKOM ÅSTEDET
Da jeg kom, så jeg noen bli løftet inn i en ambulanse og kjørt avsted.
Jeg gikk ned dit det andre offeret var.
Jeg tok vekk kledet og så en kvinne.
Liggende på ryggen med flere skuddsår, mest i hodet.
På parkeringsplassen kikket jeg tilfeldigvis opp og så et kamera.
Så jeg gikk til sjefens kontor og spurte: "Fungerer overvåkningskameraene dine?"
Og han sa: "Ja, det gjør det."
Det er tungt å se på, for jeg vet hva som kommer til å skje.
Han kom ut av bilen, og det var fire andre dører før man kom til hennes.
Han bare gikk forbi alle sammen, direkte til sisterommet.
GREGORY VAR INNE PÅ INEZ' ROM I MINDRE ENN TRE MINUTTER
Vi fant blod i rommet,
så vi vet at hun ble skutt minst én gang der inne.
Men hun klarte fortsatt å gå ut av rommet,
og…
…så bare kollapset hun på bakken,
og han bare står der over henne, han avfyrer fire skudd,
og så sparker han henne i hodet.
Dette er jo raseri.
Dette er bare raseri ute av kontroll.
Det er en henrettelse.
Det er ingen andre ord for dette. Det er en henrettelse.
GREGORY VIL KUNNE SØKE OM PRØVELØSLATELSE I 2037,
ETTER Å HA SONT NITTEN ÅR FOR DRAPET PÅ INEZ
KUN AUTORISERT OFFENTLIG TILGANG
Det skulle vært forsettlig drap, og det skulle vært livsvarig.
Eller det skulle vært ei sprøyte i armen.
Det står i Bibelen at jeg ikke skal hate noen.
Jeg sliter med den.
For jeg har mye hat og sinne i meg overfor denne personen,
og jeg liker ikke følelsen.
Jeg heter John Tulk. Inez var min eneste datter.
Da Inez sa hun skulle begynne i militæret,
skremte det meg litt,
fordi Desert Storm ennå foregikk og sånt.
Men jeg var veldig stolt,
for jeg visste hun hadde lyst til det og til å tjene landet.
Og så møtte hun Toby.
Ja, jeg fortalte Inez at jeg ikke stolte på ham
og at han ikke føltes riktig.
Jeg fikk dårlige vibber, som jeg ikke får av veldig mange, men…
men han ga meg dem.
Hun sa: "Neida, alt er i orden,"
så jeg ba henne holde øynene åpne og være forsiktig.
Han var veldig usikker og feig, og han truet folk.
Ikke ansikt til ansikt, altså, men bak ryggen på dem
sa han: "Jeg kan drepe hvem som helst.
Jeg slipper unna fordi jeg kan hevde det var PTSD."
Det var en av de største greiene hans.
Han så på det som et "Arrestanten løslates"-kort.
Jeg fikk en telefon som forklarte at de hadde gitt ham strafferabatt,
som plagde meg veldig
fordi denne mannen myrdet datteren min i kaldt blod.
Jeg sa til advokaten på telefonen at han hadde fortalt meg
hvordan han kunne drepe hvem som helst, hevde det var PTSD og slippe unna med det.
Advokaten sa: "Å? Det visste ikke jeg."
Jeg sa: "Fordi du aldri ringte meg." De ringte aldri for å spørre meg ut.
Inez var det viktigste i livet mitt, og…
…å vite at jeg aldri kan holde datteren min igjen
gnager på meg. Det smerter meg i hjertet mer enn jeg noen gang kan uttrykke.
Jeg savner barnet mitt sånn.
Huff.
INGEN FLERE OFRE
FIRE MÅNEDER ETTER FØRSTE INTERVJU
SAMTYKKET TOBY GREGORY TIL Å SVARE PÅ FLERE SPØRSMÅL
INGEN OVERTREDERE TILLATT FORBI UTEN VAKTESKORTE
Jeg kan forstå at folk kanskje ikke tror på det
at jeg ikke husker noe fra den dagen. Jeg vet ikke om jeg gikk på autopilot,
hva som foregikk eller hvilken sinnstilstand jeg var i.
Og det er noe jeg må leve med resten av livet.
Ingen vil straffe meg mer enn jeg gjør selv.
Hver dag blir jeg påminnet av arret i ansiktet mitt
at selv om jeg ikke husker hendelsene, vet jeg hva som skjedde.
Hvorfor jeg er her.
Det er mer en umiddelbar ting. Så, straks…
Ok: "Dette skjedde. Nå får jeg denne reaksjonen."
Så, når du kommer ut av det øyeblikket,
begynner du å roe deg ned og adrenalinet ditt synker.
Hvis jeg er bevæpnet i den situasjonen, begynner jeg ikke å bare meie ned folk.
Ingen har en reaksjon som varer så lenge.
Jeg skal ikke lyve, det gjør vondt å høre ham si det.
PTSD er ikke øyeblikkelig. Det kan vare i dagevis.
Det handler om hendelsen som har funnet sted, hvor tankene dine er.
Jeg vet ikke hva som skjedde fra den morgenen og fram til det skjedde.
Du kan ikke si: "Hadde jeg hatt pistol, hadde jeg ikke gjort dette."
Hvordan vet du det? Du har aldri vært i situasjonen der du hadde den.
GREGORY HAR FEMTEN ÅR IGJEN Å SONE FØR HAN KAN SØKE PRØVELØSLATELSE
Jeg synes jeg burde slippes fri.
Det vil si, jeg ønsker å bli løslatt. Ingen vil være i fengsel.
Men jeg har ikke til hensikt å bare gå ut og prøve å leve livet mitt.
Min hensikt er å dra på veteransykehus.
INGEN OVERTREDERE TILLATT FORBI UTEN VAKTESKORTE
Jeg vet hva enkelte vil si: "Han burde aldri være ute igjen."
"Gjør han det én gang, gjør han det igjen."
Men dette fengselsmiljøet er enda en slagmark.
Behandling for PTSD er ikke-eksisterende her inne.
Jeg kan ikke snakke om ting jeg har gjort i kamp, for de vil kanskje misforstå.
Jeg har blitt fortalt at jeg ikke kan si noe om det, men jeg må snakke om det.
Men hvis du blir løslatt uten å ha fått behandlingen du sier du trenger,
er ikke det farlig? Å slippe en som deg ut?
Det…
Jeg skal ikke…
Jeg svarer ikke på den.
Tekst: Greger Hoel