MI SMO UZ SVOJE VOJNIKE
Ovo su sva Tobyjeva odlikovanja.
Tobyjevo Purpurno srce.
Dobio ga je zato što je ranjen u Afganistanu.
Jako smo se ponosili Tobyjem
kad su mu ih dodijelili,
ali sve bih ih dala samo da se on vrati.
U ZATVORIMA U SJEDINJENIM DRŽAVAMA IMA VIŠE OD 100 000 VOJNIH VETERANA
VIŠE OD 15 % NJIH OSUĐENO JE ZBOG UBOJSTVA
OVO JE PRIČA O ZATVORENIKU BROJ 296785
NAREDNIK TOBY GREGORY KOLOVOZ 2009. - LIPANJ 2019.
Zovem se Arunda Perkins.
Ja sam majka Tobyja Gregoryja.
Odslužio je dva roka u Afganistanu, jedan za drugim.
Napatio se.
Poslije tog drugog roka Toby nije više bio isti čovjek.
Vojska mu je nešto učinila i on sad više nije moj Toby.
NETFLIXOVA SERIJA
SLUŽENJE KAZNE
KAZNIONICA JEFFERSON CITY, MISSOURI
KAŽNJENICIMA PRISTUP ZABRANJEN BEZ PRATNJE ZAPOSLENIKA
Ja sam Toby Gregory.
NIJEDAN NARAŠTAJ VETERANA NEĆE BITI PREPUŠTEN SAM SEBI.
U kaznionici sam Jefferson City
u saveznoj državi Missouri.
TOBY GREGORY JE 2016. PRIZNAO KRIVNJU ZA UBOJSTVO
Osuđen sam na 24 godine zatvorske kazne za ubojstvo bez namjere
zbog smanjene ubrojivosti
izazvane PTSP-om.
Rođen sam 16. srpnja 1974.
Odrastao sam u gradiću Belle u Missouriju.
Nije ondje bilo nekih sadržaja.
Išli smo tulumariti uz potoke.
Već sam tad shvatio da volim piti.
U pubertetu se to samo još pojačalo.
Ali kontrolu sam potpuno izgubio tek kad sam stupio u vojsku.
Ondje mi je to bila razbibriga.
S 23 GODINE GREGORY SE PRIJAVIO U MARINCE
U mladosti sam stalno razmišljao o tome da se prijavim u marince.
Ali kad sam sišao s autobusa u kampu za obuku marinaca,
pomislio sam: „Što mi je ovo trebalo?
Zašto sam si to natovario na vrat?“
ZABRANJEN PRISTUP
Ali kad sam diplomirao, bio sam ponosan što sam stekao titulu marinca.
Bio je to divan osjećaj.
Neko vrijeme.
DOK JE SLUŽIO U MARINCIMA,
GREGORY JE ULOŽIO SLUŽBENU ŽALBU NA JEDNU ČASNICU
Pokazivala je intimno zanimanje za mene.
Njezini postupci prema meni bili su protiv propisa, ali i protiv zakona.
Ušla bi s uperenim oružjem.
I seksualno me zlostavljala.
Tjerala me da uzimam Viagru i imam spolne odnose s njom.
Gušila me rukama,
a ja sam bio uvjeren da bi nekažnjeno prošla čak i da me ustrijelila.
Sve mi je oduzela.
Onemoćao sam.
To sam i prijavio.
Dobio sam odgovor: „Muškarce seksualno ne zlostavljaju.
Trebalo bi ti biti drago što se seksa s tobom.“
ZBOG TOG JE ZLOSTAVLJANJA GREGORYJU DIJAGNOSTICIRAN PTSP
IZ MARINACA JE OTIŠAO 2005.
GREGORY DVIJE GODINE NIJE MOGAO NAĆI POSAO KAO CIVIL
AMERIČKA VOJSKA POČELA JE 2007. OKUPLJATI VOJNIKE
NAKON ŠTO JE IZBIO RAT U IRAKU I AFGANISTANU
GREGORY JE ODLUČIO DA ĆE SE PONOVNO PRIJAVITI U VOJSKU
U Afganistan su me poslali 2008.
Raspoređen sam u 2506. pješačku.
Bili smo zaduženi za opskrbu,
a pod paljbom, i to raketnom, bili smo više-manje svaki dan.
Dana 15. prosinca 2008.
pretrpio sam traumatsku ozljedu mozga zbog koje sam dobio Purpurno srce.
Čuo sam raketu kako leti.
Pogodila je bunker u kojem smo mi trebali biti.
Onesvijestila me.
Nisam bio pri sebi.
Krvario sam iz nosa i usta.
Bilo mi je mutno pred očima.
Nisu me evakuirali
zato što im je trebao svaki čovjek,
ali u izvještajima se navodi da sam se čudno ponašao.
IAKO MU JE DUŠEVNO STANJE BILO UPITNO, GREGORYJA SU POSLALI NA NOVI ZADATAK
NAPOSLJETKU JE 2011. DOBIO UPUTNICU ZA PSIHIJATRIJSKO LIJEČENJE
U FORT CARSONU U COLORADU
Liječnica je nekoliko puta radila magnetsku rezonanciju.
U nalazu je napisala da mi je čeoni režanj znatno oštećen
i zaključila da se to dogodilo zbog mojih borbenih zadataka.
GREGORYJU JE PONOVNO DIJAGNOSTICIRAN PTSP
DOK JE BORAVIO U FORT CARSONU,
GREGORY JE POČEO VEZU S KOLEGICOM IZ VOJSKE INEZ TULK
NJIH SU DVOJE ZAJEDNO BILI NA TURI U AFGANISTANU
Kliknuli smo.
Nitko s kime sam u vojsci pokušao razgovarati nije me razumio.
Stekao sam dojam da misle da sam lud.
Ali ona nije.
Zato što je i ona doživjela isto što i ja.
I zato sam osjetio bliskost.
GREGORY JE 2012. DOBIO ZAPOVIJED DA IZ ZDRAVSTVENIH RAZLOGA ODE U MIROVINU
DOBRO DOŠLI U CENTAR ZA IZVRSNOST U VOJNOJ POTPORI
Inez su poslali u Fort Leonard Wood u Missouriju.
A ja sam umirovljen i vratio se kući.
SVEUČILIŠTE SAINT LOUIS
Doselio sam se u St. Louis.
Ja i Inez naposljetku smo se vjenčali 2013.
Bilo mi se teško prilagoditi civilnom životu.
Ni na jednom se poslu nisam uspio zadržati.
I dalje sam privikavao.
POČETKOM 2016. GREGORY NIJE IMAO REDOVNE PRIHODE,
OGREZAO JE U ALKOHOLU, A ODNOS S INEZ TONUO JE U SVE DUBLJU KRIZU
Nisam htio priznati da se raspadam.
4. KOLOVOZA 2016.
Tog se dana uopće ne sjećam.
Ljudi koji su me tog dana vidjeli
rekli su da nisam bio pri sebi dok smo razgovarali.
NEŠTO POSLIJE 17 SATI GREGORY SE ODVEZAO DO 11 KM UDALJENOG OWENSVILLE MOTOR INNA
ONDJE JE ODSJELA INEZ KOJA SE U MEĐUVREMENU ODSELILA OD NJEGA
Bio sam neispavan, nisam uzimao lijekove.
Pio sam.
GREGORY JE UŠAO U INEZINU SOBU U 17.40
U 17.43 IZVADIO JE ORUŽJE I ZAPUCAO
HITNA POMOĆ
Sutradan sam se probudio lisičinama vezan za krevet.
NAKON ŠTO JE NASTRIJELIO INEZ, GREGORY JE PUCAO U SEBE
Stavio sam pištolj pod bradu i pucao u sebe.
Izbio sam si prednje zube.
Lice mi na okupu drže samo metalne pločice.
DOK JE BIO U BOLNICI, GREGORYJU SU REKLI DA JE INEZ PREMINULA NA POPRIŠTU
Kad su mi rekli
da je Inez umrla…
To me dokrajčilo.
U početku sam sve to poricao.
A moglo bi se reći da ni do danas
nisam prestao.
DVADESET I ČETIRI SATA POSLIJE INCIDENTA,
GREGORY JE KAZNENO PRIJAVLJEN ZBOG TEŠKOG UBOJSTVA S NAMJEROM
Volio sam je.
I ne bih…
Ne bih to učinio…
da nije bilo i drugih utjecaja.
Uvjeren sam
da su vrijeme koje sam proveo u vojsci i moj PTSP
to uzrokovali.
Ponosio sam se vojnom službom.
Ponosio sam se svime što sam postigao.
Ali iskreno, da sam znao što će se dogoditi,
u vojsci ne bih proveo ni jedan jedini dan.
NIKAD VIŠE NIJEDAN NARAŠTAJ VOJNIKA NEĆE BITI PREPUŠTEN SAM SEBI.
SVEUČILIŠNA KNJIŽNICA THOMAS JEFFERSON
Već otprilike 24 godine
liječim vojne veterane
iz raznih ratnih sukoba: u Afganistanu, Iraku, Vijetnamu.
Nažalost, ovo nije izolirani slučaj.
Žalosno je što u SAD-u takvih incidenata ima puno više nego što bi trebalo.
Ja sam dr. Steve Bruce.
Branitelj Tobyja Gregoryja pozvao me 2016.
da procijenim stanje g. Gregoryja
i utvrdim jesu li traume koje je doživio
razlog zašto se počeo ponašati toliko nepredvidljivo da je ustrijelio suprugu.
S g. Gregoryjem satima sam razgovarao u zatvoru.
Nas dvojica bili smo sami. Nije bilo odvjetnika.
Medicinski karton g. Gregoryja uvelike odražava
povijest trauma koje je doživio u vojsci.
Za vrijeme sukoba u Afganistanu,
g. Gregory doživio je traumatsku ozljedu mozga.
Izjavio je da postao podložan panici
do te mjere da je mislio da su vojnici s kojima surađuje
postali neprijatelji.
To je, dakako, u opasnost dovelo i njih i njega.
Čak je i njegov zapovjednik primijetio tu paranoju.
Povukli su ga iz aktivne službe
i poslali kući.
Kad sam ga pitao što se događalo na dan incidenta,
izjavio je da se samog incidenta slabo sjeća.
Rekao je da je popio velike količine alkohola
prije nego što se sa suprugom vidio i našao u hotelu.
ULAZ U MOTEL
Bio je pod utjecajem alkohola.
Normalno je da se ne sjeća dobro
svega što se događalo.
Svojim dugogodišnjim alkoholizmom
reagirao je na psihološke okidače oko sebe
i uvjeren sam da su ti teški psihološki i PTSP-ovski simptomi
doprinijeli tomu da ustrijeli suprugu.
Da nije bolovao od PTSP-a,
uvjeren sam da se to ne bi dogodilo.
DA BI SE IŠTA DOGODILO, PRVO TREBA SANJATI.
OBRANA TOBYJA GREGORYJA TEMELJILA SE NA NALAZU DR. BRUCEA
Moj posao nije da bih opravdao zločin koji je netko počinio.
Ja dajem procjenu, to je sve.
Što će poslije biti, to ovisi o sucu i poroti.
Oni određuju epilog.
GREGORYJEV SLUČAJ NIJE DOSPIO NA SUD
NJEGOV JE BRANITELJ UMJESTO TOGA DOGOVORIO NAGODBU,
POZIVAJUĆI SE NA GREGORYJEVU SMANJENU UBROJIVOST ZBOG PTSP-A
Očekivao sam sudski postupak.
Očekivao sam da će me tužilac ispitati.
Sve sam to očekivao.
Zato me iznenadilo što je sklopljena nagodba,
pogotovo za optužnicu za teško ubojstvo.
S OBZIROM NA TO DA JE PRIZNAO KRIVNJU,
GREGORY JE OSUĐEN NA 24 GODINE ZATVORSKE KAZNE
PREMA UBLAŽENOJ OPTUŽNICI ZA UBOJSTVO BEZ PRETHODNE NAMJERE
SANTA FE, NOVI MEKSIKO
Okružno tužilaštvo duboko nas je razočaralo.
Pristali su na nagodbu, a da nikog od nas nisu obavijestili.
Zašto nije mogla presuditi porota?
Samo bismo se tako mogli donekle smiriti.
Iako bi nam bilo teško,
bili smo spremni na to
da izborimo pravdu za Inezino ubojstvo.
Ja sam Tonya, Inezina sam teta.
Inez i Toby stanovali su tu kod mene otprilike tri mjeseca
dok su tražili gdje će živjeti.
Imali su sinčića Blakea.
Bio je presladak.
ODMAH NA POČETKU VEZE,
INEZINA SE OBITELJ ZABRINULA ZBOG GREGORYJEVOG PONAŠANJA PREMA NJOJ
Inez je znala da sam bila zabrinuta.
Bio je to žalostan odnos, obilježen potrebom za kontrolom.
On joj je govorio kako da se odijeva, što da jede, kako da se kreće.
To je utjecalo na njezino samopoštovanje.
Počela je vjerovati da je manje vrijedna.
I time joj je naudio.
Toby je uvijek nekomu prijetio.
Meni je u lice prijetio da će me ubiti, kao i cijeloj mojoj obitelji.
Mom očuhu i bivšem mužu rekao je
da će nas jednog po jednog s ceste nanišaniti i ustrijeliti.
Nije htio da budemo u bilo kakvom kontaktu s njom.
Htio je potpunu kontrolu.
Inez i ja često smo razgovarale.
Ja sam je nagovarala da ga ostavi jer sam se brinula za njezinu sigurnost.
Rekla mi je: „Znam, teta Tonya, i ja se isto bojim.“
INEZ I GREGORY NAPOKON SU POČELI ODVOJENO ŽIVJETI U LIPNJU 2016.
U TJEDNIMA KOJI SU PRETHODILI UBOJSTVU,
DOGOVARALI SU ZAVRŠNE POJEDINOSTI OKO RAZVODA BRAKA
Inez i Toby složili su se da će se razvesti,
a da će skrbništvo nad sinom Blakeom dijeliti.
Dva je tjedna trebao biti s Tobyjem, a dva tjedna s Inez,
ali to se zakompliciralo zato što je Blakea bilo teško vratiti od Tobyja.
Toby se Blakeom koristio zato da zadrži vezu s Inez.
Toby je htio preuzeti kontrolu i oduzeti Inez dijete.
To mu je bio cilj.
Ona se doselila natrag u Novi Meksiko da bude blizu obitelji,
a mi smo je nagovorili da uzme odvjetnika.
INEZ SE VRATILA U MISSOURI DA PROMIJENI UVJETE ZA RAZVOD BRAKA
PREMA KOJIMA BI SKRBNIŠTVO NAD BLAKEOM DOBILA SAMO ONA
Inez je došla na sud sa svojim odvjetnikom,
što je g. Gregoryja razljutilo toliko da nije znao za sebe.
To ga je razjarilo zato što je izgubio kontrolu.
S Inez sam razmjenjivala poruke onog dana kad je ubijena.
Rekla mi je da je on poludio i da joj treba pomoć.
Bojala se.
SUD JE 3. KOLOVOZA 2016. PRISTAO RAZMOTRITI INEZINE NOVE ZAHTJEVE
GREGORY JU JE USTRIJELIO DAN POSLIJE TOGA
Ne sjećam se što se dogodilo na dan incidenta.
Volio sam je.
I…
Razmišljam o onom što je bilo lijepo.
Koliko je voljela djecu, koliko je divna bila.
Kad su mi rekli da je Inez umrla…
To me dokrajčilo.
U početku sam sve to poricao.
A moglo bi se reći da ni do danas
nisam prestao.
Volio sam je.
Kakva je to mustra.
Baš sam se razljutila. Čujem kako nerazgovijetno mumlja.
Laže kao pas.
Toby ju je ubio iz bijesa. Nije bilo po njegovom.
Nije istjerao svoje na sudu.
I zato je sve isplanirao, u to nimalo ne sumnjam.
Uopće mi nisu bili dobar par.
Nešto mi tu nije štimalo.
Uvijek sam imao osjećaj da sam trebao bolje paziti na nju.
INFUZIJE OD VOTKE, GINA, TEKILE, RUMA, BOURBONA, MEZCALA
Shrvalo me kad sam čuo kako se to završilo.
Ja sam Jesse Anderla.
Bio sam u vojsci s Tobyjem Gregoryjem u Fort Carsonu u Coloradu.
Služili smo ondje od 2009. do 2012.
PIĆE DANA
Toby nije imao baš puno prijatelja osim mene.
Bio je povučen.
Iznenadilo me što se mi se uopće otvorio.
Tu i tamo smo zajedno išli u ribolov
ili bismo otišli u planine i pucali.
Uvijek sam ga doživljavao kao dobričinu, bio je dobro društvo.
Kad sam tek upoznao Tobyja,
rekao mi je da se razvodi četvrti put.
Bio je u srednjim tridesetima
i zato sam ostao paf: „Pa kako to?“
Kako je moguće da se razvedeš četiri puta
u tako kratkom vremenu?
Gotovo kao da se time ponosio. To je ono najluđe.
Ja, Toby i Inez, svi smo služili u Afganistanu.
Inez je bila odlična vojnikinja. Vesela.
Divan čovjek.
Toby mi je rekao da su on i Inez zapravo ljubavnici.
Iskreno, stvarno sam se šokirao kad mi je Toby rekao da su se vjenčali.
S neba pa u rebra.
Ona je otišla iz vojske, on isto.
Otišli su u Missouri, ondje se vjenčali.
Dobili su i dijete.
Meni je samo glavom prošlo: „Kako će to završiti?“
I JESSEJU JE PTSP DIJAGNOSTICIRAN DOK JE BIO U VOJSCI
Meni se povjeravao.
Mislim da sam ga ja uspio od koječega odgovoriti,
primiriti ga i sve što uz to ide.
Da me nazvao i da je razgovarao sa mnom,
mislim da bih vjerojatno spriječio da se ono dogodi.
Kad sam dobio nalaz vještaka iz St. Louisa,
njegova je procjena bila detaljna.
U tom je nalazu naveo da je ratom izazvani PTSP jedan od razloga
što sam pucao u nju i u sebe.
Mislim da je to reakcija koju je PTSP uzrokovao
zbog stresa i nedostatka lijekova.
To je moje mišljenje.
U to sam uvjeren.
Tlak mi je skočio, neću lagati.
Iživcirao me.
Ima ljudi koji zaista zbog PTSP-a imaju puno problema.
Ali ne može za ovo okriviti PTSP.
Ja zbog PTSP-a ne volim kad je oko mene puno ljudi.
To me straši.
Skoči mi adrenalin, počnem se znojiti, uhvati me paranoja.
Da u takvim okolnostima imam oružje,
ne bih ga izvadio i tek tako počeo pucati.
Ne bih se odvezao na drugi kraj grada.
„Doživio sam psihološki okidač, nekog ću ubiti.“
Ne ide to tako s PTSP-om.
Nitko reakciju ne može suzbijati toliko dugo.
Volim ja njega, on mi je kompić. Prijatelj mi je.
Ali koliko god ja njega volio, kriv je.
Počinio je zločin, ubio je nekoga.
Što se mene tiče, nije bilo dvojbi.
Toby Gregory u auto je sjeo bijesan
i odvezao se u Owensville.
To je bilo ubojstvo s namjerom.
U to nimalo ne sumnjam.
Ja sam Randy Esphorst.
Bio sam šerif u okrugu Gasconade od 2004. do 2016.
ŠERIFOV URED
ŠERIF ESPHORST BIO JE MEĐU PRVIMA KOJI SU IZAŠLI NA POPRIŠTE
Kad sam došao, vidio sam da nekoga unose u kola hitne pomoći i odvoze.
Otišao sam do druge žrtve.
Dignuo sam pokrivač i ugledao ženu.
Ležala je na leđima,
s višestrukim ranama od vatrenog oružja, uglavnom po glavi.
Dok sam bio na parkiralištu, podigao sam pogled i ugledao kameru.
Otišao sam u upraviteljev ured i pitao ga:
„Rade li vam nadzorne kamere?“
Odgovorio je: „Rade.“
Teško mi je gledati zato što znam što će se dogoditi.
Izašao je iz auta, a prije njezinih, još su četvera vrata.
On je prošao pokraj svih i otišao ravno u sobu na kraju.
GREGORY JE U INEZINOJ SOBI BIO MANJE OD TRI MINUTE
U sobi smo našli krv
i zato znamo da je ondje nastrijeljena bar jedanput.
Ali ipak je uspjela izaći iz sobe
i…
onda se srušila na zemlju.
On je stajao nad njom i ispalio četiri metka,
a onda je šutnuo u glavu.
Dakle, to je bijes.
To je neobuzdani bijes.
To je pogubljenje.
To se drukčije ne može opisati.
To je pogubljenje.
GREGORY UVJETNI OTPUST MOŽE ZATRAŽITI 2037.,
NAKON ŠTO ODSLUŽI 17 GODINA KAZNE ZBOG INEZINOG UBOJSTVA
JAVNOSTI PRISTUP OGRANIČEN ŠERIF OKRUGA GASCONADE
To je trebalo biti ubojstvo s namjerom, a on je trebao dobiti doživotnu kaznu.
Ili je trebao dobiti injekciju u ruku.
U Bibliji piše da nikoga ne smijem mrziti.
To mi je teško poslušati.
Zato što u sebi nosim veliku mržnju i srdžbu prema tom čovjeku,
a to mi nije drago.
Ja sam John Tulk.
Inez mi je bila kći jedinica.
Kad mi je Inez rekla da ide u vojsku,
to me prestrašilo
zato što je u tijeku bila Pustinjska oluja i tomu slično.
Ali ponosio sam se njome
zato što sam znao da želi služiti svojoj domovini.
A onda je upoznala Tobyja.
Rekao sam Inez da mi taj tip ne ulijeva povjerenje
i da mi je nekako sumnjiv.
Imao sam loš predosjećaj, što inače rijetko kad osjetim.
Ali za njega jesam.
Ona je na to rekla: „Ne, dobro je.“
Ja sam joj rekao samo da dobro pazi i da se čuva.
On je bio kukavica i jako nesiguran u sebe.
Prijetio je drugima.
Ne njima u lice, nego iza leđa.
Znao je reći: „Mogu ubiti koga hoću.
Neće mi ništa biti jer ću se izvući na PTSP.“
To mu je bio glavni adut.
Njemu je to bilo jamstvo da neće završiti u zatvoru.
Netko me nazvao
i objasnio mi da su se nagodili.
To me pogodilo
zato što mi je taj čovjek hladnokrvno ubio kćer.
Odvjetniku koji je nazvao rekao sam
kako mi je on rekao da može ubiti koga hoće,
a onda reći da ima PTSP
i da će proći nekažnjeno.
Odvjetnik je rekao: „Joj, nisam to znao.“
Odgovorio sam: „Zato što me niste zvali.“ Nikad me ništa nisu pitali.
Ništa na svijetu nije mi bilo važnije od Inez.
A znam da više nikad neću zagrliti svoju kćer.
Ubija me to.
Duša me boli da ne mogu ni opisati koliko.
Fali mi moje dijete.
E da.
DOSTA JE BILO ŽRTAVA
ČETIRI MJESECA POSLIJE PRVOG INTERVJUA,
TOBY GREGORY PRISTAO JE ODGOVORITI NA DALJNJA PITANJA
KAŽNJENICIMA ZABRANJEN PRISTUP BEZ PRATNJE ZAPOSLENIKA
Shvaćam zašto neki ne vjeruju
da se ne sjećam ničega što se tog dana dogodilo.
Ne znam jesam li bio na autopilotu, ne znam što se zbivalo.
O čemu sam razmišljao.
I to će me progoniti dok sam živ.
Nitko me neće kazniti gore nego što ja kažnjavam sebe.
Ožiljak na licu svakodnevni mi je podsjetnik,
i iako se događaja ne mogu sjetiti,
znam što odigralo.
Zašto sam ovdje.
Kod PTSP-a nema odgode, čim se nešto…
Nešto se dogodi i ti reagiraš.
A kada taj trenutak prođe,
počneš se smirivati, navala adrenalina prestane.
Da u takvim okolnostima imam oružje, ne bih ga izvadio i tek tako počeo pucati.
Nitko reakciju ne može suzbijati toliko dugo.
Bit ću iskren, bolno je to čuti od njega.
PTSP nije trenutna pojava.
Može trajati danima.
Ovisi o tome što se dogodilo, o tvom duševnom stanju.
Ne znam što se zbivalo od tog jutra pa dok se ono nije dogodilo.
Ne možeš tvrditi:
„Da ja imam oružje, ne bih to učinio.“
Kako znaš?
Nisi se našao u situaciji da ga imaš.
GREGORY MORA ODSLUŽITI JOŠ 15 GODINA KAZNE DA BI MOGAO ZATRAŽITI UVJETNI OTPUST
Mislim da me trebaju pustiti.
Želim da me puste. Nitko ne želi biti u zatvoru.
Ali nemam ja namjeru izaći na slobodu i živjeti kao prije.
Namjeravam otići u bolnicu za veterane.
Znam što će neki reći.
Reći će: „Ne bi ga smjeli pustiti iz zatvora. Nikad.
Ako je to učinio jedanput, opet će.“
Ali ova zatvorska sredina još je jedna bojišnica.
Ovdje nema nikakvog liječenja za PTSP.
Ne smijem govoriti o onome što sam radio u borbi
zato što me mogu krivo shvatiti.
Rekli su mi da to ne smijem spominjati,
ali upravo o tome moram razgovarati.
Ali ako vas puste iz zatvora,
a niste bili na liječenju kakvo kažete da trebate,
zar nije onda opasno nekoga takvog pustiti van?
To je…
Na to…
neću odgovoriti.
Prijevod titlova: Sandra Mlađenović