Heti kun yritin irtautua hänestä,
hän tarttui minua kurkusta -
ja puristi todella lujaa.
Olin kauhuissani.
MISSOURIN RIKOSSEURAAMUSLAITOS
Tiesin, että se loppuisi vain yhdellä tavalla.
Enkä halunnut sen päättyvän niin, että minä kuolen.
YHDYSVALLOISSA TUOMITAAN JOKA VUOSI YLI 8 000 IHMISTÄ MURHASTA
HEISTÄ ALLE 12 PROSENTTIA ON NAISIA
Minä tiesin, että minun täytyi…
Minun täytyi pitää puoliani.
TÄMÄ ON VANGIN 1335965 TARINA
NETFLIX-SARJA
ÄIDINRAKKAUS
OSAVALTION VANKILAN ALUE LÄPIKULKU KIELLETTY
CHILLICOTHEN VANKILA, MISSOURI
VUONNA 2017 JEMA DONAHUE TAPPOI AVIOMIEHENSÄ JAVON DONAHUEN AMPUMALLA
OIKEUDENKÄYNNISSÄ HÄN KIISTI SYYLLISYYTENSÄ TAPPOON
Vanhempani olivat aina hyvin rakastavia.
Muistan, kuinka isäni toivotti äidille hyvät huomenet suukolla keittiössä.
Halusin samaa.
Nimeni on Jema Donahue.
Sain kymmenen vuoden vankilatuomion.
Synnyin Berliinissä, Saksassa.
Isäni oli sotilas.
Olin perheen kuopus.
Sanotaan, että kuopusta hemmotellaan, mutta meillä se ei mennyt niin.
En päässyt pälkähästä. Minua melkein rangaistiin jo ennen tekoa.
Meillä ei ollut oikeastaan ystäviä, koska muutimme joka viides vuosi.
Rakastimme ja tuimme toinen toisiamme perheenä.
VUONNA 1990 JEMAN PERHE PALASI YHDYSVALTOIHIN,
ENSIN MISSISSIPPIIN ENNEN ASETTUMISTA MISSOURIIN
Kävin kotikoulua toisesta luokasta kuudenteen saakka.
Sitten äitini päätti ilmoittaa minut ja veljeni kouluun.
Muut lapset olivat minua paljon edellä.
He tiesivät enemmän ympäröivästä maailmasta.
Minusta tuntuu, että meitä pidettiin kuplassa.
Viimeinen vuoteni yläkoulussa oli tosi rankka.
KUN JEMA OLI 13-VUOTIAS,
PARIKYMPPINEN MIES TEKI HÄNELLE SEKSUAALISTA VÄKIVALTAA.
Väkivallanteon jälkeen olin rukoillut, ettei äitini soittaisi poliisille.
Halusin vain olla kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Äitini lupasi, ettei tekisi sitä, mutta hän teki sen kuitenkin.
POLIISI
Muistan, että poliisi yritti saada äitiäni luopumaan syytteen nostamisesta.
Äitini, joka on oikea karhuemo, ei taipunut vaan aikoi jatkaa.
JEMAN KIMPPUUN KÄYNYT MIES TUOMITTIIN 120 PÄIVÄKSI VANKILAAN
MUTTA TAPAUKSEN YKSITYISKOHDAT OLIVAT PIAN KAIKKIEN TIEDOSSA
Minua kiusattiin paljon.
Minun oli vaihdettava koulupiiriä.
Syytän äitiäni…
…monista asioista, joita minulle tapahtui teini-ikäisenä.
Hän oli ylihuolehtivainen.
Minulla ei oikeastaan saanut olla ystäviä.
Äitini tarkisti kaikkien taustat.
Niinpä pysyttelin paljon kotona.
JEMA TULI RASKAAKSI VIIMEISENÄ KOULUVUONNA 16-VUOTIAANA
Kaikki ympärilläni sanoivat, että pilasin elämäni.
Sinä päivänä, kun synnytin poikani ja katsoin hänen silmiinsä,
tiesin,
ettei olisi mitään, mitä en tekisi lasteni puolesta.
KUN BENJAMIN-POIKA OLI KOLMEVUOTIAS, JEMA SAI TYTTÄRENSÄ CARMELLAN
Mikään maailmassa ei vedä vertoja sille, kun tulee rankan työpäivän jälkeen kotiin,
astuu ovesta sisään, ja lapset juoksevat vastaan halaamaan.
Tarvitsen tauon.
VUONNA 2007 JEMA OLI SINKKU -
JA MUUTTI KAHDEN LAPSENSA KANSSA MISSOURIN WARRENSBURGIIN
HÄN TAPASI JAVON DONAHUEN OPISKELLESSAAN COLLEGESSA
Yhteinen ystävä esitteli meidät toisillemme.
Javon oli joutunut vankilaan ja oli juuri vapautumassa sieltä.
Ystävämme kysyi, saisiko Javon käyttää osoitettani kotiutumissuunnitelmassaan.
Suostuin.
Muistan olleeni kiinnostunut hänen lapsuudestaan,
koska se poikkesi niin paljon omastani.
Hän ajelehti paikasta toiseen…
Se oli minulle uutta. Se oli miltei traagista.
Hän oli saanut aiemmin vankilatuomion -
huumeiden valmistamisesta ja levittämisestä.
Mutta uskoin, että hän oli parantanut tapansa.
Alusta saakka minulla oli sellainen…
…halu suojella häntä.
Emme koskaan päättäneet, että olisimme yhdessä.
Niin vain tapahtui.
Opiskelin paikallisessa yliopistossa.
Hän oli kotona lasten kanssa.
Siitä syntyi usko, että pystyin jättämään lapseni hänen huostaansa.
KUN SUHDE OLI KESTÄNYT NELJÄ KUUKAUTTA,
POLIISI TULI HEIDÄN KOTIINSA KOTIETSINTÄLUVAN KANSSA
Poliisi sanoi minulle,
että Javon on siinä piirikunnassa tunnettu crack-diileri.
Minä järkytyin siitä,
koska en ollut koskaan kuullut tai nähnyt mitään sellaista.
Se oli ensimmäinen kerta, kun tajusin,
että ehkä selkäni takana puuhataan jotain, mistä en ole tietoinen.
Olin vihainen Javonille.
Käskin hänen lähteä ja jättää meidät rauhaan.
Hän tarttui minua kurkusta ja puristi todella lujaa.
Hän kuristi minua.
Muistan, etten saanut henkeä ja olin kauhuissani.
Hän sanoi, etten voisi jättää häntä koskaan.
"Voit jättää minut vain niin, että minä tapan sinut."
Muistan sanoneeni hänelle: "Rakastan sinua. Miksi teet minulle näin?"
Hän sanoi minulle: "Pelko kestää kauemmin kuin rakkaus."
Kuin hän ei olisi halunnutkaan kuulla,
että rakastin häntä.
JEMA PYSYI YHDESSÄ JAVONIN KANSSA
VUONNA 2011 HE MENIVÄT NAIMISIIN JA MUUTTIVAT PENNSYLVANIAAN
Uskottelin itselleni, että jos voisin auttaa häntä -
ja saisin hänet irti huumepiireistä, avioliittomme korjaantuisi.
Mutta Javonin väkivalta jatkui koko avioliittomme ajan.
Opin jo varhaisessa vaiheessa,
että mitä vähemmän panen hanttiin kuristustilanteessa,
sitä nopeammin pyörryn.
Se teki asioista helpompia.
Uskon, että Javon rakasti minua.
Mutta hän pystyi osoittamaan sen vain väkivallan kautta.
Se oli…
…painajaista.
Mutta sen vuoksi hyvät ajat tuntuivat sitten tosi hyviltä,
sillä niitä oli todella harvoin.
Arvostimme niitä.
VIIDEN VUODEN AVIOLIITON JÄLKEEN JEMA VIIMEIN JÄTTI JAVONIN
HÄN MUUTTI LASTENSA KANSSA VANHEMPIENSA LUO MISSOURIIN
MUTTA JAVON SEURASI PERÄSSÄ -
JA SUOSTUTTELI HÄNET JATKAMAAN SUHDETTA
En halunnut kenenkään tietävän, miten huonosti asiat olivat.
Yritin salata sen, joten lepyttelin häntä.
Mutta hän oli taas lähellä vanhoja kavereitaan ja alkoi käyttää huumeita.
Tilanne kääntyi uhkaavaksi.
Hän lukitsi minut huoneeseen.
Hakkasi minua vyöllä.
Piti veistä tai ruuvimeisseliä kaulallani raiskatessaan minua.
Hän hoki minulle: "Tapan kaikki. Minulla ei ole mitään hävittävää."
Uskoin häntä.
Siinä vaiheessa tiesin…
Jonkin täytyi muuttua.
Kyse ei ollut minusta.
Hän ei satuttanut vain minua. Hän uhkasi satuttaa kaikkia.
MAALISKUUSSA 2017 JEMAN ÄITI AUTTOI HÄNTÄ SAAMAAN -
JAVONILLE VÄLIAIKAISEN LÄHESTYMISKIELLON
JAVON EI SAANUT OLLA MISSÄÄN YHTEYDESSÄ JEMAAN TAI TÄMÄN PERHEESEEN
Sitten tuli pitkäperjantai.
Se oli 14. huhtikuuta 2017.
Muistan, että olin todella ahdistunut,
koska ensimmäistä kertaa lähestymiskiellon saamisen jälkeen -
olisin yksin kotona.
Menin alakertaan.
Kun avasin olohuoneen oven…
Javon seisoi siellä.
Hän syöksyi kimppuuni ja tarttui minua kurkusta.
Hän alkoi raahata minua yläkertaan.
Niskastani.
Kaikkein pelottavinta on tietää, että henkesi on jonkun toisen käsissä.
Hän alkoi varmistaa, että kaikki ikkunat ja ovet oli lukittu.
Hän palasi alakertaan.
Ja sitten kuulin, kun hän kutsui minua nimeltä.
Menin alakertaan.
Kun astuin makuuhuoneeseen,
hänellä oli ase kädessään.
Hän painoi liipaisinta.
Ase jumittui. Se ei lauennut.
Hän suuttui, kun ase ei toiminut.
Hän iski minua sillä päähän.
Ja kun hän iski, ase putosi lattialle.
Nostin sen ylös ja muistan…
Tähtäsin häntä ja…
Käskin hänen häipyä.
Hän ei halunnut lähteä, joten hän astui eteenpäin.
Kun hän liikahti eteenpäin, painoin liipaisinta.
Osuin häntä vasempaan olkapäähän.
Hän huusi: "Osuit minuun!"
Hän tuli uudelleen kohti ja tarttui minua ranteista.
Käteni olivat näin, ja hän piteli ranteistani.
Painoin liipaisinta uudelleen.
Hän riepotteli minua ja paiskasi minut lattiaan.
Siinä rytäkässä painoin taas liipaisinta.
Kun hän kaatui päälleni ja olimme menossa kohti lattiaa,
hän sanoi: "Kuolemme yhdessä, ämmä."
Hän laittoi päänsä minun pääni viereen,
tarttui aseen kahvasta -
ja tähtäsi vasempaan korvaansa.
Yritin saada sormeni aseen kahvalle ja painoin liipaisinta.
Muistan sen viimeisen laukauksen -
ja hänen painonsa päälläni.
Kaikki oli mustaa.
En tajunnut, että silmäni olivat kiinni.
Luulin, että kaikki oli mustaa, koska olin kuollut.
Sitten ryömin pois hänen altaan ja tajusin,
että se on ohi enkä ole kuollut.
Äitini tuli töistä…
Puhelin soi.
Soittajan kohdalla luki "Johnsonin piirikunta".
En muista hätäpuhelusta mitään, mutta muistan soittaneeni hätänumeroon.
Ojensin puhelimen äidilleni.
Pudistin päätäni kuin sanoen: "Minä pyydän."
Sillä hetkellä minusta tuntui,
että suojelisin parhaiten perhettäni ja lapsiani,
jos kukaan ei saisi tietää.
Äitini vastasi puhelimeen.
Hän sanoi, että olimme soittaneet vahingossa.
Keskuksesta sanottiin, että he lähettävät jonkun paikalle joka tapauksessa.
Menin ulos istumaan ja odottamaan poliisia.
Muistan, kun äitini tuli kuistille,
taputti minua olkapäälle ja sanoi: "Tule sisään. Ketään ei ole tulossa."
SEITSEMÄN PÄIVÄÄ AMPUMISEN JÄLKEEN -
JEMA PIDÄTETTIIN, JA HÄN SAI SYYTTEEN JAVONIN MURHASTA.
Olen Margaret Heffernan, Jema Donahuen äiti.
Jema on nuorin kolmesta lapsestani.
Muistan, kun hän istui vauvana sylissäni -
ja sanoin: "Et ole koskaan liian vanha."
Hän pärjäsi koulussa loistavasti.
Asiat olivat menossa oikeaan suuntaan,
kunnes 21-vuotias mies teki hänelle seksuaalista väkivaltaa, kun hän oli 13.
VIIKKO SEKSUAALIVÄKIVALLAN JÄLKEEN 1998 TEKIJÄ EI OLLUT SAANUT SYYTETTÄ
Minulle sanottiin, että miestä ei muka löydetä.
Olin yllättynyt siitä.
MARGARET PÄÄTTI OTTAA OHJAT OMIIN KÄSIINSÄ
Käskin poikani mennä kouluun.
Ensimmäinen, joka kertoisi, missä mies on, saisi minulta 100 dollaria.
15 minuutin kuluttua puhelin soi.
Sain tietää, missä mies oli.
Lähdin etsimään häntä. Istuin autossani.
Odotin, kun hän tuli omalle autolleen, ja seurasin häntä.
Hän tuli minua kohti ja kiroili.
Se laukaisi minussa jotain.
Ajoin suoraan häntä kohti.
Aioin ajaa hänen päälleen.
Mies hyppäsi pensasaidan yli.
Voisi kai sanoa, että menetin järkeni.
Poliisit tulivat käymään kotonani.
He sanoivat, että jos en nosta syytettä miestä vastaan,
minua vastaan ei nosteta syytettä.
Sanoin, etten luovu syytteestä.
Jema oli minulle tosi vihainen,
kun olin ottanut yhteyttä poliisiin.
Hänen mielestään petin hänet.
Se vahingoitti suhdettamme hänen teinivuosiensa ajaksi.
Lastaan haluaa suojella.
Ja haluaa olla kykenevä käsittelemään tilanteet.
Minä en kyennyt siihen.
JEMA SALASI JAVONIN VÄKIVALLAN ÄIDILTÄÄN KOKO HEIDÄN AVIOLIITTONSA AJAN
MUTTA VUONNA 2014 MARGARET KERTOI JAVONILLE EPÄILYKSENSÄ VÄKIVALLASTA
Kuulustelin häntä.
Kysyin, oliko hän kajonnut tyttäreeni.
Hän ei vastannut.
Sanoin: "Sain vastauksen, kun et sanonut mitään.
Lupaa minulle, ettet kajoa häneen enää koskaan."
Ei hän sitä luvannut.
Olen vihainen siitä, että hän satutti tytärtäni toistuvasti.
Varsinkin kun pyysin häntä lopettamaan sen.
Tyttäreni selvisi perheväkivallasta.
Se oli itsepuolustusta.
Kukaan ei tiedä, mitä tehdä, ennen kuin on itse siinä tilanteessa.
Ja sitten se on tehty.
JEMA JA MARGARET EIVÄT KUMPIKAAN ILMOITTANEET JAVONIN KUOLEMASTA
POLIISI ALKOI ETSIÄ JAVONIA KUUSI PÄIVÄÄ MYÖHEMMIN -
SAATUAAN NIMETTÖMÄN VIHJEEN
JOHNSONIN PIIRIKUNNAN SERIFFI
Olen Aaron Brown, Johnsonin piirikunnan seriffin apulaistarkastaja.
Sain puhelun tietolähteeltä.
Minulle kerrottiin, että Javon Donahuen -
oli ampunut kuoliaaksi hänen vaimonsa Jema.
Ruumis oli viety farmille ja haudattu sinne.
"FARMI" OLI TUNNETTU HUUMEPAIKKA -
NOIN 30 KILOMETRIN PÄÄSSÄ MARGARETIN JA JEMAN KOTOA
Menimme farmille. Mutta Johnsonin piirikunta on syrjäseutua.
Seudulla on laidunmaita ja maatiloja.
Jos ajaa tiellä, ei näe muuta kuin talon.
Tarvitsimme kopterin tai lentokoneen tutkiaksemme tonttia.
LENTO FARMIN YLÄPUOLELLA PALJASTI USEITA TUOREITA KAIVANTOJA
Siinä vaiheessa kyse oli rikospaikasta.
Eristimme alueen ja aloimme kuulustella kaikkia tontilla tai talossa olleita.
Kun jututimme erästä farmilla ollutta,
hän kertoi tietävänsä, mihin kohtaan tonttia Javon haudattiin.
Meidät johdatettiin Javonin luo.
Kaivoimme ruumiin ylös.
Se oli kääritty valkoiseen pressuun ja sidottu köydellä.
KUULUSTELUISSA BROWNILLE KERROTTIIN -
JAVONIN HAUDANNEIDEN HENKILÖIDEN NIMET
Meidän piti löytää heidät ja kuulustella heitä välittömästi.
Yksi heistä oli Jeman äiti.
22. HUHTIKUUTA 2017 POLIISI KUULUSTELI MARGARETIA
Sammuta se.
Sammuta se, niin kerron.
MARGARET KERTOI, MITÄ TAPAHTUI,
KUN HÄN TULI KOTIIN AMPUMISPÄIVÄNÄ
Kerroin, että näin Jeman seisovan ulkona päästään pyörällä.
Hän kertoi, että Javon on sisällä. Sanoin, että pitää soittaa poliisille.
"Ei, hän on kuollut."
Kysyin: "Oletko varma siitä?"
Jema vastasi: "Hän on kuollut."
Hän oli soittanut hätänumeroon, mutta katkaissut puhelun.
Sieltä soitettiin takaisin.
Hän heitti puhelimen minulle ja pudisteli päätään, muttei sanonut mitään.
Sanoin hätäkeskukseen: "Anteeksi häiriö, soitin vahingossa."
He sanoivat, että heidän on kuitenkin lähetettävä joku paikalle.
Sanoin ymmärtäväni sen.
Muistan sanoneeni Jemalle:
"Kun poliisit tulevat, Jema, anna minun sanoa, että tein tämän.
Olen jo elänyt elämäni. Sinulla on lapset kasvatettavanasi."
Hän vastasi: "Ei, äiti. En anna."
Mutta niin minä halusin tehdä.
Tuotin Jemalle pettymyksen, kun hän oli 13.
Minusta tuntui, etten voi tehdä sitä hänelle uudelleen.
Muistan, kuinka suhteemme tuhoutui.
Hetkessä. En halunnut kokea sitä uudelleen.
MARGARET JA JEMA ODOTTIVAT ULKONA POLIISIN SAAPUMISTA
Olimme ulkona ehkä 45 minuuttia, eivätkä he koskaan tulleet.
Sanoin itselleni, että ehkä asian pitääkin mennä näin.
Käännekohta oli se, kun poliisi ei tullutkaan.
Otimme ohjat omiin käsiimme.
Ajattelin, että pystymme siihen.
"Me voimme selvitä tästä."
JEMAN YSTÄVÄ SUOSTUI AUTTAMAAN MARGARETIA RUUMIIN HAUTAAMISESSA
Veimme Javonin ruumiin alueelle, jolla hän oli kaivanut. Hän sanoi:
"En halua sinun tietävän hautapaikkaa. Olen kaivanut kaksi muutakin kuoppaa."
Ajattelin, että on hyvä, jos en tiedä paikkaa.
JEMA EI OLLUT PAIKALLA HAUTAAMISESSA
Rukoilin, että Jema olisi kyllin vahva -
pitääkseen suunsa kiinni.
Ettei hän kertoisi siitä kellekään.
Meidän oli pidettävä tekomme salassa hautaan saakka.
TUNNUSTUKSENSA JÄLKEEN MARGARET SAI SYYTTEEN RUUMIIN KÄTKEMISESTÄ
HÄN SAI VIIDEN VUODEN EHDOLLISEN TUOMION -
JA VIETTI 30 PÄIVÄÄ VANKILASSA
SAMANA PÄIVÄNÄ JEMA TUNNUSTI AMPUMISEN -
JA SAI SYYTTEEN MURHASTA
JEMA KIISTI SYYLLISYYTENSÄ TAPPOON -
JA VETOSI PAHOINPIDELLYN PUOLISON OIREYHTYMÄÄN
Olen tohtori Lisa Witcher.
Olin Jeman jutussa osavaltion määräämä rikostekninen tutkija.
TRI WITCHERIN TEHTÄVÄNÄ OLI ARVIOIDA JEMAA -
JA JAVONIN TÄHÄN KOHDISTAMAA VÄKIVALTAA
Kun puhutaan pahoinpidellyn puolison oireyhtymästä,
kyse on väkivallan kierteestä.
Ensimmäisessä vaiheessa jännitteet kasvavat.
Silloin aletaan nähdä, että väkivallantekijän -
reaktion voivat laukaista joko puoliso tai ympäristö.
Toinen vaihe on kriisivaihe.
Silloin tapahtuu väkivaltaa.
Sen jälkeen tulee kuherruskuukausivaihe,
kun hakkaaja lupaa, ettei sama toistu enää koskaan.
Ja sitten kierre alkaa uudestaan.
Yksi tapaus sattui, kun olimme motellihuoneessa.
Javon raiskasi minut ja pakotti anaaliseksiin.
Jälkeenpäin hän soitti kaverilleen naureskellen ja vitsaillen.
Hän kysyi: "Kuinka kauan kestää ennen kuin hänen verenvuotonsa loppuu?"
Hän tarkoitti peräaukkoani.
Hän teki mitä tahansa nöyryyttääkseen minua.
Naisen hakkaamisesta kerskailu puhelimessa…
Se on joko kieroutunut pyyntö saada joku tulemaan väliin,
tai sitten se on todella halveksittavaa.
Sellainen ihminen uskoo tehneensä oikein -
ja ottaneen sellaista, mikä kuuluu hänelle.
Olen yllättynyt, että Jema sieti sitä niinkin kauan.
Ja että hän on hengissä tarinan lopussa.
Vaikkei mies olisi tullut taloon sinä päivänä, hän olisi jahdannut Jemaa yhä.
Jema täyttää kaikki tunnusmerkit,
joita etsimme ja joita tutkimuksissa on osoitettu liittyvän naisiiin,
joita pahoinpidellään.
JEMAN OIKEUDENKÄYNTI ALKOI 13. MARRASKUUTA 2018
Minun tietääkseni -
pahoinpidellyn puolison itsepuolustus ei ole vielä kelvannut syyksi Missourissa.
Niitä tapauksia on ollut, mutta puolustus ei ole onnistunut oikeudessa.
Tule.
Kyse ei ollut siitä, kärsikö hän pahoinpidellyn puolison oireyhtymästä.
Kyse oli siitä, käyttikö hän tilanteessa tappavaa voimaa perustellusti.
OIKEUSTALO
Läimäys kasvoihin ei oikeuta ampumaan toista.
Nimeni on Rob Russell.
Olin asianajaja, joka syytti Jema Donahueta Javon Donahuen murhasta.
Kun olimme kaatumassa kohti lattiaa, hän sanoi:
"Kuolemme yhdessä, ämmä."
Hän asetti päänsä minun pääni viereen -
ja tarttui aseen kahvasta.
Hän tähtäsi vasempaan korvaansa.
Yritin saada sormellani otetta ja painoin liipaisimesta.
Muistan sen viimeisen laukauksen -
ja hänen painonsa päälläni.
Hänen tarinansa ei sovi yhteen hra Donahuen vammojen kanssa.
Hänen ruumiissaan oli neljä luotia.
Yksi oli olkapäässä.
Yksi oli mennyt leuan läpi.
Yksi oli takaraivossa.
Yksi oli ammuttu leuan alta suoraan ylös.
Takaraivoon ammuttu laukaus oli tappava.
Leuan alle ammuttu laukaus oli tappava.
Hänen leukansa olisi murtunut -
sillä tavoin, ettei hän olisi pystynyt puhumaan Jemalle -
ja tunnustamaan rakkauttaan hetkellä, jolloin he olivat kuolemassa yhdessä.
Niin ei käynyt, koska hän ei voinut puhua.
Valamiehistö ei oikein tainnut -
uskoa, että Jema toimi itsepuolustukseksi.
Toki on niin, että kun yritetään -
piilottaa murhan todisteita,
varsinkin ruumista,
niin siitä saa vaikutelman,
että niin tekevä henkilö potee syyllisyyttä.
KOLMEN PÄIVÄN JÄLKEEN VALAMIEHISTÖ VETÄYTYI HARKITSEMAAN PÄÄTÖSTÄÄN
Jos he olisivat kelpuuttaneet Jeman väitteen itsepuolustuksesta,
hänet olisi todettu syyttömäksi.
Sen sijaan hänen todettiin syyllistyneen tappoon.
29. TAMMIKUUTA 2019 JEMA DONAHUE SAI KYMMENEN VUODEN VANKILATUOMION
Uskon, että Javonin kuoleman jälkeen tehdyt päätökset -
veivät hänet vankilaan.
Määrätietoisuus ruumiin hautaamisessa -
todellakin vaikutti moneen valamiehistön jäseneen.
Hänen äitinsä olisi voinut toimia toisin.
En tiedä, oliko hänen äitinsä mielessä sellaista vaihtoehtoa.
Mutta Javonin ruumiin kätkeminen pahensi Jeman tilannetta paljon.
Syytän äitiäni -
monista asioista, joita minulle tapahtui teini-iässä.
Minulla ei oikeastaan saanut olla ystäviä.
Äitini tarkisti kaikkien taustat.
Niinpä pysyttelin paljon kotona.
Hänestä tuli sosiaalisesti syrjäytynyt -
nuoressa iässä seksuaaliväkivallan vuoksi.
Hän joutui pidättymään kaikista sosiaalisista suhteista.
Periaatteessa hänen äitinsä piti häntä panttivankina.
Hän piti tytärtään turvassa niin,
että se meni jo aivan liian pitkälle. Suoraan sanoen se oli jo -
henkistä hyväksikäyttöä.
Hän ei päästänyt lastaan pois kotoa -
eikä antanut tämän tavata ystäviään normaalisti.
Siitä kehittyy opittua avuttomuutta.
Siinä ei ole mitään pahansuopaa.
En vain usko, että heidän suhteensa oli koskaan terveellä pohjalla.
OIKEUDENKÄYNNIN AIKAAN JEMA ANOI ÄIDILLEEN LÄHESTYMISKIELTOA
Jema kuvaa äitiään "julmaksi ja ilkeäksi naiseksi -
joka oli kontrolloiva ja kostonhimoinen".
"Hän tappaa minut, jos saa tilaisuuden. Olen siitä varma.
Hän hautaa minut kuten aviomieheni."
On mahdollista, että tuo hautaamisesta kertova rivi -
oli Jeman tapa sanoa,
että hän on tässä nyt syvemmällä äitinsä osallisuuden vuoksi.
Oikeudenkäynnin aikaan -
minun ja vanhempieni suhteessa oli jännitteitä.
Minä join ja käytin huumeita.
Ajattelenko nyt, että äitini tappaisi minut tai hautaisi pellolle?
En.
Olemme päässeet niin pitkälle.
Suhteemme ei ole enää sama, emmekä ole enää samoja ihmisiä.
Me molemmat olemme ottaneet isoja edistysaskeleita.
Olen muuttunut vanhempana, kun olen tajunnut,
että toimin väärin ollessani helikopteriäiti aikuiselle lapselle.
Kyse on heidän elämästään, heidän valinnoistaan,
ja he vastaavat seurauksista.
Minun piti aina hallita tilannetta ja ratkaista ongelmat.
Miksi ottaisin kontolleni enemmän ongelmia kuin mitä minulla jo on?
Ei minun tarvitse ratkoa toisten ongelmia.
Tietenkin toimisin nyt eri tavalla.
Syytän poliisia. He eivät tulleet.
Mutta loppujen lopuksi sanoin itse, ettei tarvitse tulla.
"Soitin vahingossa."
Minä aloitin sen.
Aloitin sen valehtelemalla.
Jonain päivänä minun oli myönnettävä se.
Olen oppinut paljon vastuusta ja sen tärkeydestä.
Virheistään on otettava opiksi.
Jema on mennyt paljon parempaan suuntaan jouduttuaan vankilaan.
Hän loistaa, kun käyn hänen luonaan.
Halaamme aina ja annamme poskisuukot.
Sellainen on minun tyttäreni. Lapsi, joka minulla oli.
NELJÄ KUUKAUTTA ENSIMMÄISEN HAASTATTELUN JÄLKEEN JEMA LUPASI ANTAA LISÄÄ VASTAUKSIA
Kun tulin vankilaan, elämäni oli sekasortoista.
Kun aloin käyttää hyödykseni eri ohjelmia, kuten naisten voimaantumisohjelmaa,
pystyin näkemään vankilaelämäni uudessa valossa.
Tuomion sijaan kyse oli enemmänkin kuntoutuksesta.
Olen oppinut täällä myös vastuuta.
Fakta on yhä se, että tein itse valintani.
Takaraivoon ammuttu laukaus oli tappava.
Leuan alle ammuttu laukaus oli tappava.
Hän ei olisi pystynyt puhunaa ja tunnustamaan rakkauttaan -
hetkellä, jolloin he olivat kuolemassa yhdessä.
Niin ei käynyt.
Ei ollut hetkeä, jolloin Javon olisi kysynyt, rakastanko häntä.
Hän sanoi: "Kuolemme yhdessä, ämmä. Kunnes kuolema meidät erottaa."
Niin hän sanoi riepotellessaan minua ja paiskatessaan minut lattiaan.
Siinä tilanteessa on todella vaikea päättää, kumman elämä on tärkeämpi.
Vai taisteletko omasta hengestäsi.
Vihaan sitä, että minun on herättävä joka päivä -
tietäen, että vein ihmishengen.
Lisäksi kyseessä oli ihminen, jota rakastin.
Muistan sanoneeni hänelle:
"Kun poliisit tulevat, Jema, anna minun sanoa, että tein sen."
Hän vastasi: "Ei, äiti. En anna."
Ihailen sitä,
millaisen riskin äitini otti auttaessaan minua ja yrittäessään pelastaa minut.
Hän hylkäsi kaiken muun.
Ja suoraan sanoen,
tekisin omien lasteni puolesta samoin.
En tarkoita samalla tavalla, mutta -
teemme mitä tahansa suojellaksemme lapsiamme.
JEMA DONAHUE VOI PÄÄSTÄ EHDONALAISEEN VUONNA 2024
Tämä aika elämästämme on miltei ohi, ja…
Näen edessämme hyviä aikoja.
Tekstitys: Sami Haapasalo