Tvillingebåndet eksisterer.
Identiske tvillinger starter som en helhed.
Så opsplittes de
og bliver to mennesker.
Da det skete for hende,
mistede jeg min anden halvdel.
Min anden halvdel er væk.
OVER 135.000 DØMTE MORDERE ER INDSAT I AMERIKANSKE FÆNGSLER
EN UD AF FIRE INDSATTE VAR I STATENS VARETÆGT SOM BARN
DETTE ER HISTORIEN OM INDSAT #1113010
Det er en frygtelig oplevelse at føle,
at ingen er der for én.
Ingen vil have én boende.
For mig havde et perfekt hjemmemiljø været
at have én, som elskede mig, tog sig af mig og…
…at have en familie.
EN NETFLIX-SERIE
FAMILIENS BETYDNING
KRIMINALFORSORGEN I MISSOURI
JEFFERSON CITYS FÆNGSEL, MISSOURI
Er det godt? Okay.
I 2010 SKØD OG DRÆBTE ANTHONY STANDIFER 69-ÅRIGE BEVERLY CROWL
Jeg hedder Anthony Standifer.
Jeg har været indsat siden 2010
for uagtsomt manddrab
og overlagt røveri.
STANDIFER BLEV FØDT I 1985 I KANSAS CITY, MISSOURI
Min barndom var…
Det var ingen typisk barndom.
Min mor var afhængig af stoffer,
så længe jeg kan huske.
Min far, selvom jeg vidste, hvem han var,
valgte mig aldrig som sin søn.
Så jeg så ham fra tid til anden,
men han behandlede mig som
et nul.
Selvom min mor tog stoffer,
var hun meget kærlig.
Nogle af mine bedste oplevelser var med hende.
Hun tog mig med på rejser til forskellige stater,
og vi var ude ved søen og fiske.
Så jeg vil sige, at jeg har gode minder med hende.
Men…
…hun kom og gik. Jeg så hende en eller to dage,
og så forsvandt hun i et par uger.
I SIN TIDLIGE BARNDOM BOEDE STANDIFER HOS FORSKELLIGE FAMILIEMEDLEMMER
SOM 11-ÅRIG KOM HAN I STATENS VARETÆGT
Jeg kom i plejefamilie,
fordi jeg boede hos min moster,
og hun kunne ikke håndtere mig.
Så hun smed mine ting i en affaldspose
og tog mig med hen på socialforvaltningen
og overlod mig til staten.
Når et barn bliver
smidt væk sådan
fra sin familie
og føler, at ingen elsker ham.
Det var en af de værste perioder i mit liv.
SOM 13-ÅRIG VENDTE STANDIFER TILBAGE OG BOEDE HOS SIN MOR
På det tidspunkt var hun holdt op med at tage stoffer.
Hun var gift igen, og jeg troede,
at det ville være en god mulighed for os at være sammen
og få chancen for at være en familie.
Men da jeg flyttede tilbage til Kansas City,
begyndte det at gå galt.
Hendes mand havde en søn.
Han var 16,
og han havde været involveret med bander.
Og jeg havde en bror,
min halvbror, gennem min mor.
Han var med i bander.
De var rollemodeller for mig.
Jeg havde ingen rollemodeller dengang,
og…
…jeg beundrede dem og det, de gjorde.
Hvis de solgte stoffer, ville jeg sælge stoffer.
Hvis de begik røverier,
ville jeg gøre det.
FRA 14-ÅRSALDEREN SAD STANDIFER INDE
PÅ FORSKELLIGE UNGDOMSINSTITUTIONER FOR BANDERELATEREDE FORBRYDELSER
Jeg var på McEwan-drengeskolen.
Lidt som et ungdomsfængsel.
Og jeg blev kaldt ind på kontoret,
og hun rakte mig telefonen,
og det var min mor.
Hun fortæller mig,
at min bror blev myrdet
den aften.
Ja.
Da jeg kom ud,
du ved,
nu hvor min bror væk,
du ved,
var jeg ikke den samme person.
Min indstilling var,
at jeg var ligeglad med alt og alle.
Og…
…da jeg fik den indstilling
og den tankegang,
kunne jeg gøre,
hvad jeg ville,
uden at tænke på konsekvenserne.
Jeg var bare ligeglad.
I 2010 VAR STANDIFER 25 ÅR OG BOEDE SAMMEN MED SIN KÆRESTE
Jeg arbejdede ikke.
Hun arbejdede ikke, så vi var desperate efter penge.
Jeg var ude en aften,
og jeg blev ringet op af en fyr,
som jeg havde begået røverier med.
Han hed Jay Nicks.
Han ringer til mig og siger:
"Vil du røve den her narkohandler?"
Jeg sagde: "Hvor meget?"
Han siger: "Omkring 80.000."
Og fyrene har
omkring 23 kilo marihuana.
Jeg sagde: "Ja."
Så jeg lægger på
og ringer til en fyr, jeg kender, DJ.
Mig og DJ
sætter os i bilen og kører over
for at møde Jay Nicks.
Jay Nicks giver mig et stykke papir. "Der står tre adresser på det.
Huset skal se sådan ud,
og fyren har en orange Dodge Magnum
med 24-tommer fælge."
Han siger: "Let at finde."
Jeg sagde: "Okay." Han giver mig pistolen.
Så vi kører rundt i kvarteret.
Vi kan ikke finde adresserne.
Vi kan ikke finde den orange Dodge Magnum.
Så jeg stiger ud
og går rundt i kvarteret til fods.
Jeg ender med at finde huset.
Jeg ringer til Jay Nicks og siger: "Hej, jeg har fundet huset,
men der holder ingen Dodge Magnum.
Hvilken anden bil har de?"
Og han beskriver en bil,
som er identisk med den, der holder i indkørslen.
Så DJ og jeg går op til huset
og sparker døren ind.
Da vi sparkede døren ind,
var det forreste rum kulsort.
Men jeg kunne se nogen.
DJ tager fat i personen og smider vedkommende ned på gulvet.
Da jeg finder lampen og tænder den,
ser jeg en kvinde.
Da jeg så, at det var en ældre kvinde,
vidste jeg straks, at det var det forkerte hus.
Jeg tager pistolen og stiller mig over hende på gulvet.
Jeg siger til DJ: "Led videre. Vi tager måske fejl."
Han kommer tilbage og siger: "Der er intet deromme," så…
…jeg tænker på,
at jeg lige er blevet prøveløsladt.
Jeg vil ikke i fængsel igen.
Hun har set mit ansigt.
Så jeg tænkte:
"Okay, jeg dræber hende."
Jeg står over hende
og trykker på aftrækkeren.
Én gang.
Og…
…jeg spørger mig selv:
"Hvorfor gjorde jeg det?"
Og…
…hver dag er der intet svar, som giver mening.
STANDIFER SKØD EN PENSIONERET POLITISEKRETÆR, BEVERLY CROWL
BEVERLY EFTERLOD EN FAMILIE MED TRE GENERATIONER
-Hej. -Hej.
-Hvordan går det? -Godt. Og dig?
Vi kan bruge det til kyllingestegte bøffer.
-Her. -Okay.
Er de stadig varme, Sharon?
Du kom med maden.
Sæt dig ned og slap af.
-Det ser godt ud. -Ja.
Vi var en tæt knyttet familie.
Vi lavede alt sammen.
De vil gøre mig fed på arbejdet.
Vi havde ikke nødvendigvis alt,
men vi havde det, vi behøvede.
Og jeg kunne ikke bede om mere.
Vil du have salat?
Vil du have?
Jeg hedder Dana Crowl.
Beverly er min mor.
Da jeg voksede op, bestod min familie
primært af mig,
mine brødre og min søster med min mor.
Vores forældre var skilt, så vi så ham ikke så ofte,
som vi nok gerne ville.
Men mor var vores støtte. Hun gjorde alt for os.
Min mor var meget omsorgsfuld.
Hun var nok den mest krammende person, jeg nogensinde har mødt.
-Holdt ens hånd. -Rørte altid.
Hvis man sad der, gjorde hun sådan.
"Skat."
Men du gør det samme.
Det gør du. Ja, du gør det samme.
Hun fik os aldrig til at føle, at vi var i vejen.
Det er vigtigt at fortælle børn, at man vil have dem omkring sig.
Hun kom med i politiet i 1976
og arbejdede for politiet i Independence.
Hun var sagssekretær.
Hun hjalp betjentene med at skrive rapporter,
så hun hørte alt, der skete.
Og vi måtte intet,
for hendes børn skulle ikke lave ballade.
Den dag, jeg hørte om mor, var den 19. marts, en fredag.
Jeg skulle på arbejde. Klokken var 20 over syv.
VELKOMMEN
Telefonen ringede, og det var min svoger, Steve.
Han sagde: "Jeg har lige talt med moster Barbara.
Hun bad mig om at tage forbi din mors hus.
Noget ser ikke rigtigt ud."
Jeg drejede ind på hendes vej og så, at skærmdøren stod åben.
Og jeg stak hovedet ind.
Jeg gik ikke engang ind i stuen.
Jeg så hende ligge der.
Jeg lænede mig tilbage og lukkede døren.
Jeg havde min telefon i hånden og ringede til 911.
Og der gik under to minutter,
før betjentene var der.
Det har påvirket min familie ufatteligt meget at miste min mor.
Det er så stort, at jeg ikke engang kan forklare det.
Hun er en vejledende sjæl i mit liv.
Jeg kører forbi kirkegården hver dag og siger hej til hende.
Hver morgen siger jeg godmorgen.
Jeg kan ikke lide ordet monster, men det er det.
I mit hjerte er han et monster.
I en ideel verden dør han bag tremmer og ser aldrig dagens lys.
Jeg ved ikke, hvorfor han skød. Gid, jeg gjorde.
Jeg ville måske kunne forstå og tilgive ham, hvis jeg vidste hvorfor.
Jeg vil aldrig forstå den tankegang.
Det er ikke den verden, jeg voksede op i.
Jeg tror, han voksede op i en verden, hvor det bare er sådan.
Og en del af mig har ondt af ham, fordi han lever i den verden,
men man behøver ikke at være et produkt af sin barndom.
Man kan træffe et andet valg,
og han traf ikke et andet valg.
Og han havde muligheden
for ikke at leve sådan et liv.
TOLV DAGE EFTER SKYDERIET BLEV STANDIFER ANHOLDT
I MAJ 2011 BLEV HAN FUNDET SKYLDIG I MORDET OG IDØMT 60 ÅRS FÆNGSEL
Afsted.
Hils de andre.
Jeg er Susan Thompson, Anthony Standifers moster.
Kom her, Diamond. Kom her, min pige.
Sig hej!
Anthony voksede op i midtown,
midt i byens hood.
Det var et hårdt område.
Anthony far var meget kontrollerende.
Han var meget voldelig
og nedladende over for hans mor og ham.
"Du er et nul. Din mor er et nul."
Han blev udsat for meget verbalt misbrug.
Og jeg tror, det påvirkede Anthony i høj grad.
Han havde oplevet volden i hjemmet.
Han havde oplevet stofferne.
Anthonys far forlod dem,
da lille Anthony var omkring tre eller fire.
Og så gik alt ned ad bakke.
Anthonys mor lod narkohandlerne overtage hendes hus.
Hendes hus blev stedet.
Hun var på gaden og tog stoffer, hun var her, hun var der.
Hun var overalt. Man kunne ikke få fat i hende.
Det var bare ikke en sund situation.
Min mor tog sig af lille Anthony.
Det varede en måneds tid eller to,
og min mor
flyttede fra byen, og jeg havde lille Anthony.
Jeg havde selv seks børn.
En af mine sønner havde cerebral parese. Han gik og talte ikke.
Jeg kunne ikke vie så meget opmærksomhed
til lille Anthony, som han havde brug for.
Han havde brug for tæt kontakt.
Han har været udsat for meget.
Og jeg ville ikke lade det lort påvirke mine børn i huset.
HENDES
En dag sagde jeg: "Nej. Jeg kan ikke håndtere ham."
Så jeg går ned til statsbygningen, til ungdomsretscenteret.
Jeg siger: "Yo, jeg har et barn.
Min søster tager stoffer, og I skal få en retskendelse."
Jeg tror, at de får en retskendelse
og hiver hende med og får hende til at blive stoffri,
og jeg sørger for, at hun og sønnen bliver genforenet.
Og det skete ikke. Hun reagerede ikke på retskendelser.
Så lille Anthony kom i plejefamilie.
Og…
…han blev misbrugt i plejefamilien.
Det knuser mit hjerte at vide,
at jeg havde noget at gøre med det, han blev udsat for.
Hvis jeg ikke havde placeret ham i statens varetægt,
havde vi nok en anden ung mand,
for det gjorde ham mere rodet i hovedet.
Han begyndte at hænge ud med fyre på gaden, som var ældre.
Det var som et adrenalinsus for ham.
Han var let at påvirke. Han var godtroende.
Han ville høre til.
De fik ham til at føle sig elsket på en måde, vi aldrig har gjort.
Så jeg forstår, hvorfor han gik med til planen.
Vi gav ham aldrig den følelse.
Fra drengen ramte fortovet,
var han mærket som slem.
Da de fandt ud af, hvem hans far var, blev han mærket som slem.
Da de fandt ud af, at hans mor var afhængig,
blev han mærket som ødelagt.
Ikke? Og så videre.
Og vi spørger hvorfor.
Hvordan vokser folk op og opfører sig sådan og gør den slags?
For fanden…
Se på hele billedet.
Spørg dig selv, hvad gjorde du for at hjælpe ham?
Hvad gjorde du?
Intet.
Jeg ville ikke have noget at gøre med ham, for jeg var sur på ham,
for jeg forstod det ikke.
Men nu sidder jeg her med jer,
og jeg tænker: Ja,
os alle sammen. Vi svigtede ham.
Vi svigtede ham
som helhed. Ikke den person, den person eller den person.
Hans far, hans mor…
Vi, som helhed og familie, svigtede ham.
Hvis du forstår.
SOM 13-ÅRIG KOM STANDIFER MED I KANSAS CITY CRIP-BANDEN
Bander giver trøst.
De giver en familie, man ikke har.
Folk bliver ens bror.
Nogle bliver ens faderfigur.
De prøver at lære én at gøre tingene rigtigt.
Men vi er nogle fjolser. Derfor kom vi med i banden.
Jeg hedder Valentino Barraza.
Jeg har kendt Anthony Standifer,
siden vi var 14 eller 15 år.
Og vi er
stadig venner.
Og vi er nok venner, indtil det er slut.
CRIP-MEDLEM VALENTINO BARRAZA AFSONER EN DOM PÅ 50 ÅR
FOR ET URELATERET MORD
Anthony, som bandemedlem
var hans karakter…
ANTHONYS VEN
…super skør.
Han var altid klar
til at røve nogen eller stjæle biler.
Jeg har aldrig set ham være bange for noget.
Hvad det end var.
Hvis vi skulle gå ind i et hus fyldt med folk med våben,
så var han den første, som gik ind.
Han var en skør person.
Virkelig skør.
Ustabil.
Jeg har det dårligt med det, der skete.
Jeg kondolerer til familien og alt det.
Men når man begår en forbrydelse, hvor man invaderer et hus eller noget,
så vil folk ikke altid efterlade…
…nogen form for beviser
og vidner, jeg mener…
Når man er i krig,
er der ofre uanset hvad.
Uanset om du finder fjenden
eller bare tilskuerne.
Denne forbrydelse stod højt på listen som en meget afskyelig forbrydelse.
Kvinden blev henrettet i sit hus.
Jeg hedder Michael Johann.
Jeg er pensioneret kriminalbetjent hos politiet i Independence, Missouri,
og jeg var hovedefterforsker i sagen om mordet på Beverly Crowl.
At komme tilbage efter 11 år udløser følelser.
Der var ingen grund til at dræbe hende.
Jeg ville have fat i dem,
for hvis man kan sparke en dør ind midt om natten
og dræbe en forsvarsløs kvinde, hvem er så den næste?
STANDIFER BLEV ANHOLDT, EFTER ET ANDET BANDEMEDLEM ANGAV HAM
Okay.
Anthony, du kan nok godt huske mig og kriminalbetjent Ken Forrester?
Jeg hedder Mike. Bare for at gentage det…
1. APRIL 2010
Jeg læste dine rettigheder.
Du skrev under. Kan du huske dem?
Du har stadig ret til… Alle de rettigheder gælder stadig.
Hør her, det handler om…
Det handler om, at du står i lort til halsen.
Jeg ved ikke, hvorfor de siger, at jeg er indblandet…
Ved du hvad? Du…
Anthony kom ind og løj og benægtede det hele.
-Hvor er beviserne? -Nogle af dem er i dit hus.
Vi gennemgår ikke alle beviserne.
På et mord?
På et mord? Nej. Det tror jeg ikke.
Jeg har ikke myrdet nogen.
Jo, du har.
-Det har du. -I ser mig som skyldig…
Han var svær at afhøre.
Først og fremmest, hvorfor dræbte jeg damen?
Sig, du ikke var der den aften.
Hvor?
-Hvor damen blev dræbt. -Hør her…
-Sig, du ikke var der. -Jeg var der ikke.
Det er noget pis.
Han har været i fængsel mange gange og kender rutinen.
Man kan ikke bruge følelsesmæssig taktik på ham
og få ham til at få ondt af offeret.
Så vi gav ham fakta, som viste ham,
at vi kunne bevise, at han begik mordet på Beverly Crowl.
Vi vil ikke…
-Okay. -Vi vil ikke…
Hvad kan jeg gøre for at bevise, at jeg giver jer mit ord som mand?
Hvad skal jeg gøre? Jeg tager ikke skylden for det pis…
Anthony, du stiller spørgsmål.
Senere under afhøringen bad han om at se sin kæreste.
Og vi sagde, at det kunne blive arrangeret.
Hun havde tilstået og sagt, at Anthony begik mordet.
Det blev et forhandlingsredskab for os.
"Du ser hende ikke, før du giver os noget.
Du skal fortælle os om mordet på Beverly Crowl,
før vi lader dig se hende."
Og da begyndte han at slappe lidt af
og give os detaljer om mordet, som han havde begået.
Hvem gennemsøgte huset?
Det gjorde jeg.
Okay. Og hvad så?
Og jeg vidste, det var det forkerte hus.
Uden tvivl.
Og du skød hende?
Ja eller nej?
-Ja eller nej? -Ja.
Min mening om Anthony Standifer som person er,
at han er en koldblodig, psykopatisk morder.
Han henrettede Beverly, og bagefter
satte han sig tilbage i bilen med sine medskyldige og sagde:
"Endnu et hak i bæltet."
Så det er meget muligt, at han har dræbt nogen før.
Når vi bliver ældre,
ved du, hvad der gør os glade?
At se vores niecer, børnebørn og børn
grine med deres børn
og deres børns børn.
Det er verdens største glæde.
Da min nevø Anthony myrdede den dame,
stjal han det fra hende.
Anthony ville prøve at have
den livsstil.
Hvis man har den livsstil,
så fører den livsstil til den slags.
Vold avler vold. Så simpelt er det.
Det er ikke kompliceret.
Flere år efter hans bror blev myrdet
af en ven, høj på stoffer,
går Anthony ind i et hus og finder ikke en narkohandler,
finder en gammel dame og myrder hende.
Mord fører til mord.
Den livsstil fører til den livsstil.
Håbløshed, fortvivlelse,
ikke at have en gruppe eller organisation,
som siger til én:
"Vi har en plads til dig i vores rækker.
Og du kan bevæge dig op i rækkerne.
Jo mere voldelig du er,
desto hurtigere rykker du op."
Men der er ikke noget sejt ved at skyde og myrde folk
og skræmme børn.
At være bandemedlem er ikke som at være buschauffør.
Det er ikke et sikkert job.
Jeg ser videoer, hvor de gør det glamourøst.
"Jeg har en bil, og jeg bliver narkohandler,
og jeg har ludere, og jeg har kællinger.
Jeg har fester, og jeg…"
Okay.
Ja.
Du gør alt det.
Ja.
Godt. Held og lykke.
SKJULTE SKYDEVÅBEN FORBUDT
Jeg elsker min nevø.
Jeg elsker ham i dag.
Intet vil få mig til at holde op med at elske ham.
Jeg er ligeglad med hans skøre far.
Jeg er ligeglad med hans skøre mor
og alle de andre skøre folk i hans liv.
Jeg elsker ham.
Jeg vil altid elske ham.
Men det, han gjorde, var afskyeligt og utilgiveligt.
Basta.
VELKOMMEN TIL INDEPENDENCE
Da han traf det valg,
påvirkede han ikke kun Beverly.
Det påvirkede hendes familie,
det påvirkede ham
og hans familie,
venner.
En bølgeeffekt, der bare fortsætter.
Jeg hedder Barbara Lou Draper.
Beverly Sue Crowl var min tvillingesøster.
Jeg var ti minutter ældre.
Da vi voksede op,
var vi stort set altid sammen.
Når man så én, så man den anden.
Folk blev forvirrede og vidste ikke, hvem der var hvem.
Der var nogle gange, da vi blev ældre og datede,
at vi byttede.
Med fyrene.
Det var sjovt.
Bare typiske børn.
Vi var tæt knyttet.
Vi har altid boet her i byen.
Jeg havde boet her
flere år,
og så blev huset overfor sat til salg,
og hun købte det
og flyttede ind.
Jeg kiggede ud af vinduet,
og hun var i gang med ét eller andet i haven.
Vi talte sammen hver dag.
Hun ringede og inviterede mig til aftensmad.
"Skynd dig," sagde hun.
Det skete den aften.
Jeg havde været derovre. Hun ringede, og jeg gik derover.
Vi spiste aftensmad og så tv.
Hun havde to bananer liggende på køkkenbordet.
Jeg glemmer dem aldrig. De var mørke.
Hun ville bage banankage i morgen.
Og hun holdt øje, mens jeg gik hjem.
Vi vinkede til hinanden i døren.
Jeg så hende ikke igen.
Min mening om personen, som gjorde det, er ikke positiv.
Jeg kan ikke lide ham.
Men jeg ved, at han er et menneske som os andre,
men det er ingen undskyldning.
Han behøvede ikke træffe det valg.
De værdier, vi blev opdraget med, er,
at alle generationer lærer fra sig.
Det bør de.
For du ved,
mor og far er ældre,
klogere
og har oplevet mere.
Og børn skal lytte til dem.
For det hjælper børnene.
Det er opdragelsen.
Stofferne har ødelagt mit liv.
Det er bare endnu en flugt.
Ikke andet.
At undslippe virkeligheden, når ens liv er kaotisk eller stressende.
Det er ens eget ansvar.
Mit navn er Cassandra Jenny Reed, og jeg er Anthonys mor.
Anthony og jeg havde et vidunderligt forhold.
Vi fik hinanden til at grine.
Når jeg ikke kunne stå op, da Anthony var fem år,
kom han med morgenmad på sengen.
Han trak en stol hen foran komfuret
og lavede røræg til mig.
Han gik ud og plukkede gule tusindfryd
og satte dem på bakken
og tog dem med…
Han var så betænksom.
Han sagde: "Du klarer dig, mor. Her, du skal spise."
Han har altid behandlet mig fantastisk.
Jeg gik glip af meget tid med Anthony.
For jeg
måtte væk herfra.
Og…
…jeg kunne ikke tage ham med.
Jeg kan helt ærligt sige,
at hvis jeg ikke havde forladt ham,
da jeg efterlod ham med min familie…
For de kaldte ham altid slem.
Han ved, jeg aldrig har kaldt ham slem.
Du ved.
Jeg tror, det har meget med det at gøre.
Okay, jeg er færdig. Jeg kan ikke mere.
Jeg er ikke vred på min familie
på grund af de fejl, de begik, i deres opdragelse af mig.
Jeg…
De kunne ikke gøre det bedre.
TRE MÅNEDER EFTER HANS FØRSTE INTERVIEW
GIK ANTHONY STANDIFER MED TIL AT BESVARE FLERE SPØRGSMÅL
Jeg vil ikke kun bebrejde min opvækst.
Det er en stærkt medvirkende årsag,
men jeg må tage ansvar,
for jeg begik forbrydelsen, da jeg var 25 år.
Så jeg vidste, at det var forkert at gøre det.
Jeg havde et valg,
og jeg valgte ikke at gøre det rette.
Hvordan kan jeg tage et menneskes liv uden retten til det,
meningsløst og uden en grund,
og ikke fortryde det?
At jeg kunne dræbe en person,
fordi hun så mit ansigt, er vanvittigt.
Og jeg…
…fatter ikke, hvad…
Undskyld ordvalget. …hvad fanden der var galt med mig.
At tage den slags beslutninger…
…er bare ulækkert.
Jeg er oprigtigt ked af det.
Hver dag ønsker jeg, at jeg kunne gå tilbage og gøre det anderledes.
STANDIFER BLIVER BERETTIGET TIL PRØVELØSLADELSE I 2055
NÅR HAN ER 70 ÅR GAMMEL
Min mening om Anthony Standifer som person er,
at han er en koldblodig, psykopatisk morder.
Han henrettede Beverly,
og bagefter
satte han sig tilbage i bilen med sine medskyldige og sagde:
"Endnu et hak i bæltet."
Så det er meget muligt, at han har dræbt nogen før.
Jeg har ikke dræbt nogen før.
Hvis det var sandt, ville jeg blive dømt for endnu et mord.
Det er bare en måde at male et billede på
og placere mig i en boks.
Alle inden for politiet, som var involveret i sagen,
kendte hende, fordi de arbejdede sammen.
De sagde, at hun var som en mor for dem.
Så derfor tror jeg, kriminalbetjenten har så stærke følelser.
Jeg kan ikke ændre meninger.
Men jeg kan ændre min adfærd
ved at være…
…et godt menneske, så at sige.
Men hvis jeg er herinde,
hvordan ved du så, om jeg er blevet et godt menneske?
Hvordan ved du, at jeg har forandret mig?
Jeg kan sidde og fortælle dig det, men…
…du finder ikke ud af det, før jeg bliver løsladt, vel?
Og så er jeg et produktivt medlem af samfundet.
Jeg må gøre det rette hver dag
og vide, at det er godt nok.
Det er her, jeg bor. Det er her, jeg eksisterer.
Jeg svang lige over hans skulder ind i siden af hans hals med kniven.
Jeg var bange. Jeg tog en persons liv.
Det er skræmmende at vide, at et andet menneske
holder ens liv i sine hænder.
Mit ansigt bliver holdt sammen af metalplader.
Jeg er en meget, meget farlig mand.
Jeg sagde ikke, at jeg dræbte dem. Jeg sagde, at de døde på grund af mig.
Jeg er den, jeg er.
Bare en morder.
Tekster af: Mila Tempels