Jeg beder ofte for mr Moore.
For ham og hans familie.
Jeg erkender, at jeg har gjort noget afskyeligt.
SIDEN GENINDFØRELSEN AF DØDSSTRAFFEN I USA I 1976
ER MERE END 8.000 PERSONER BLEVET DØMT TIL DØDEN FOR MORD
DETTE ER HISTORIEN OM INDSATTE PÅ DØDSGANGEN NR. #00631555
Jeg var sunket alt for dybt.
Mit liv var færdigt.
Jeg ville gøre det slut.
Jeg spurgte konstant mig selv:
"Hvorfor er jeg her?"
"Hvorfor eksisterer jeg?"
"Hvorfor lever jeg?"
Jeg hedder Toby Lynn Williams.
Jeg blev tiltalt for overlagt mord og dømt til døden.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Det hele er sandt.
Sådan startede det.
Jeg ville gøre oprør og skabe kaos.
Jeg spurgte: "Hvem af os dør først?"
Det var et valg.
Jeg dræbte ham.
Det var ikke min hensigt at gøre det,
og jeg fortryder det.
Jeg vidste, at jeg ville slå de to mænd ihjel.
Han knælede foran mig,
og så trykkede jeg af.
Jeg slog dem ihjel.
Med en kniv.
(Jeg er en morder)
EN AFSKYELIG GERNING
DEN 20. DECEMBER 1984
RØVEDE, BORTFØRTE OG SKØD TOBY WILLIAMS JOHNNY OG DEBORAH MOORE
Vi er ikke for kloge, når vi er unge.
Vi gør nogle dumme ting.
Men skal vi dømmes resten af livet?
Eller skal vi have chancen for at vise,
at vi har lært af det og udviklet os?
Seksogtredive år.
Det er ubegribelig lang tid.
Hvilken straf er hård nok?
BETO-FÆNGSLET I TEXAS
Jeg har levet det meste af mit liv i Shreveport i Louisiana.
Det ville være gået anderledes, hvis jeg havde haft kærlige forældre.
Da jeg var syv år, opdagede jeg,
at den kvinde, jeg kaldte mor, var min mormor.
Da jeg var cirka seks uger,
ville min mor give mig til en familie, der gerne ville adoptere mig.
Min mormors reaktion var:
"Hvis du ikke vil have ham, skal jeg nok tage mig af ham.
Min far var...
Han var ikke til stede.
Han røg i fængsel for et mord,
og vi blev aldrig rigtigt tætte.
Efter at han blev løsladt, kom han til Louisiana,
og jeg var lykkelig.
Jeg var lykkelig for at se ham.
Men da jeg senere flyttede hjem til ham,
kom jeg op at skændes med mine stedbrødre.
De provokerede mig hele tiden.
Det var altid voldeligt mellem os.
Jeg stak af hjemmefra for første gang, da jeg var ni år.
Jeg boede og sov på gaden.
Min kriminalitet handlede i bund og grund om overlevelse.
Jeg var nødt til at stjæle og begå røverier.
Jeg gik rundt i butikkerne og stjal ting, fordi jeg var sulten.
Jeg begyndte at drikke og ryge blandt andet marihuana,
da jeg var omkring 10 eller 11.
Da jeg var 15, begik jeg væbnet røveri og blev tiltalt for et mordforsøg.
Jeg begik et røveri,
fordi jeg prøvede at skaffe nogle penge
til at købe mere alkohol og mere marihuana.
Jeg fik en dom på livstid
og kom på et drengefængsel i Louisiana.
TOBY WILLIAMS BLEV LØSLADT FRA DRENGEFÆNGSLET
KORT FØR SIN 20-ÅRS FØDSELSDAG
Da jeg kom ud fra fængslet,
var jeg gået glip af en masse.
For at indhente det fortabte
skulle jeg begå et røveri eller en eller anden forbrydelse,
hvor jeg kunne tjene nogle gode penge.
Det måtte gå ud over nogen.
Sådan var min holdning i den periode.
Johnny Moore var en mand, som jeg fik chancen for at arbejde for.
Ham og hans far havde et autoværksted, der ansatte tidligere straffede,
og de havde brug for hjælp.
De gav mig muligheden for at arbejde der i en uges tid.
En aften hørte jeg to unge fyre snakke om,
hvordan de var blevet fyret af mr Moores far.
Det så jeg som en lejlighed
til at begå røveri hos mr Moore.
Jeg tænkte, at politiet ville give de her fyre ansvaret.
De havde jo et motiv til forbrydelsen,
fordi de var blevet fyret af mr Moore.
Men problemet var, at mr Moore kendte mig,
og den eneste løsning på det var, at han skulle henrettes.
Jeg måtte myrde ham for at forhindre,
at han kunne identificere mig.
Jeg vidste, han havde et barn.
Derfor skulle jeg bruge nogen, der kunne sørge for,
at der ikke skete barnet noget.
Da jeg gik hen mod huset,
så jeg Wilma og Victoria komme gående mod mig.
Wilma og Victoria var to unge piger, der boede i kvarteret.
Jeg sagde til dem, at vi kunne skaffe mindst 500.000 dollars
på at begå det her røveri.
De gik med på det.
Så vi gik hen til mr Moores hus.
Jeg bankede på.
Da han åbnede, sigtede jeg min .357 på ham
og bad ham gå indenfor igen,
hvilket han gjorde.
Da vi kom ind på hans soveværelse, lå hans kone og hans søn i sengen.
Vi begyndte at bære ejendele fra huset og ind i hans lastbil.
Pigerne holdt øje med konen og barnet.
Jeg truede ham med mit våben
og sagde til ham, at vi skulle køre en tur.
Vi steg ind i bilen og kørte til Texas
i et forsøg på at overbevise politiet om,
at nogen i Texas havde gjort det
i stedet for nogen i Louisiana.
Da vi ankom til Texas, bad jeg mr Moore og mrs Moore
om at stige ud.
Jeg var komplet ligeglad med mit eget liv.
Jeg prøvede at samle mod til det
ved ikke at tænke på mit eget liv,
for jeg skulle til at begå en forbrydelse,
som jeg aldrig havde begået før.
Da jeg havde samlet nok mod...
...så affyrede jeg mit våben.
Mrs Moore vendte ryggen til mig,
og kuglen gik gennem hende og ramte ham.
Lige efter at jeg havde skudt dem,
ville jeg skyde mr Moore igen for at sikre mig, han var død,
men Victoria kom hen til mig.
Hun sagde, han alligevel ville dø, og at vi skulle køre.
Så vi steg ind i bilen med barnet.
Og jeg efterlod kroppene der.
TOBY WILLIAMS BLEV ANHOLDT
FIRE TIMER EFTER AT HAVE SKUDT JOHNNY OG DEBORAH MOORE
WILLIAMS BLEV SIGTET FOR BORTFØRELSE OG OVERLAGT MORD
Der er altid koldt her i november og december.
Jeg har boet her i cirka 40 år.
Min familie ejer jorden, så jeg har bygget et lille hus her.
En nat i starten af 80'erne lå jeg i min seng og sov.
Jeg kan ikke huske, hvad klokken var,
men det var langt efter midnat.
Vi hørte det banke på døren og nogen bede om hjælp.
Jeg tænkte,
at det sikkert var indbrudstyve.
Jeg var bange, for den slags sker aldrig på de her kanter.
Da vi så ud ad ruden,
stod han lige her uden for døren.
Han sagde, hans kone og ham var blevet beskudt.
Han holdt begge hænder sådan.
Det glemmer jeg aldrig.
Man kunne se et hul.
Man kunne ikke se blod, men han blødte garanteret indeni.
Han sagde: "Jeg ved, hvem der gjorde det."
De har taget min bil,
og de har mit barn."
"Hvor er din kone?"
"Hun ligger på vejen."
Vi er cirka 400 m fra mit hjem.
Det hele skete lige her i vejkanten.
Han hoppede op bag i lastbilen, og vi kørte herhen.
Vi så en kvinde, der lå på jorden.
Hun lå lige her.
Hun lå i kanten her
med fødderne her og hovedet der,
og hun bevægede sig ikke.
Der var ikke så meget blod.
Manden steg ud.
Han så på sin kone.
Han troede muligvis, hun ville klare den.
Så ankom politiet.
De hjalp ham op i ambulancen, og så kørte de.
Jeg hørte senere, at hun var død.
Det her er Debbie.
Hun var ikke glad for, jeg tog billedet.
Men hun tilgav mig.
Det her er hende og Cuddles.
Det var en teacup chihuahua.
Den var lillebitte.
De to ligger og sover.
Det gjorde de tit.
Jeg hedder Johnny Moore.
Debbie var min første kærlighed.
Hun var min kone,
min ven
og min fortrolige.
Vi havde...
...næsten akkurat været gift i tre år,
da hun døde.
Jeg mødte Deborah... i kirken.
En ven præsenterede os for hinanden,
og vi gik ud sammen et par uger efter.
Det udviklede sig langsomt til en kærlighedshistorie.
Vi datede i cirka et år og 16 måneder,
før vi blev gift.
Vi nød at lave ting sammen.
Vi havde det godt.
Vores søn blev født i 1984.
Det er gode minder.
De billeder bringer mig gode minder.
Vi var selvfølgelig et ungt par,
og det er ikke altid lige nemt,
men vi klarede det.
Hun elskede vores søn.
Han kunne ikke røre ved gulvet,
før han fik et nyt sæt tøj på.
Han var hendes stolthed.
Hendes liv handlede kun om ham.
Hun var en god mor.
Hun var en god ven og en god person.
Det lyder ikke af noget, men det er det.
Debbie døde den 20. december 1984.
Det tog mig hele 12 år...
...at håndtere det.
Er jeg ovre det?
Nej, det bliver jeg aldrig helt.
Det gør mig tung om hjertet, men jeg kan tale om det nu.
Der står et sted i Bibelen: "Dit liv er kun en tåge.
Det ses en kort tid for så at svinde bort:"
ADVOKAT JOHN S. WALKER
Jeg hedder John S. Walker,
og jeg har været advokat i næsten 50 år.
I 1984 var jeg anklager i Panola County.
Jeg behandlede alle mulige sager.
Det var både mord, voldtægter og røverier.
En af mine sager var Toby Williams.
FAMILIE I GREENWOOD BORTFØRT. MOR SLÅET IHJEL. TRE ANHOLDT.
De fleste dengang havde hørt
om sagens frygtelige karakter.
Toby Williams havde simpelthen bortført de her personer.
Han var kørt ud på landet med dem
og ned ad en øde vej.
Han tvang dem til at tage tøjet af.
Midt på vejen om vinteren.
De græd og forsøgte at holde varmen
i den iskolde luft.
Midt på vejen.
Så besluttede han, han ville se et hvidt par dyrke sex.
Jeg bruger ikke det sprog,
men han sagde ordret: "Jeg vil se to hvide personer kneppe."
TOBY WILLIAMS BLEV DØMT FOR OVERLAGT MORD
EFTER DRABET PÅ DEBORAH MOORE
HAN BLEV DØMT TIL DØDEN DEN 27. SEPTEMBER 1985
Jeg forventede, at han fik en dødsdom.
Det gjorde han sikkert også.
Jeg kan huske, at han nærmest hviskede til sig selv:
"Det skal bare overstås hurtigt."
SKAL HENRETTES MED INJEKTION
"Jeg ved godt, at mit liv er slut."
"Jeg vil hellere dø her i retssalen."
Jeg mener, at hans skændige adfærd
ikke er noget, samfundet kan tolerere.
Det bankede på døren,
og så stod jeg over for en .357 kaliber revolver.
VELKOMMEN
Det stod på i flere timer.
Toby sagde, vi skulle ud at køre.
Debbie holdt George,
og jeg... holdt om hende.
Vi talte ikke. Vi udvekslede bare blikke.
Jeg kan ikke beskrive det bedre,
og hun var meget bange.
Hun klamrede sig til vores søn George.
Jeg kunne mærke, hvor det bar hen.
Det kunne Debbie også.
Det er jeg sikker på.
Det ville ikke ende godt.
En af pigerne bad os om at udlevere George.
Toby var... rolig.
Han vidste, hvad han lavede.
Vi klædte os af, men det var...
Der skete... ikke andet.
Jeg stod kun i mine underbukser,
og hun stod i sin bh og sine trusser.
Jeg hørte ikke skuddet.
Jeg kan stadig ikke huske noget skud,
men pludselig lå jeg på jorden.
Jeg kunne høre Debbies vejrtrækning standse.
Jeg så på hende og...
Hun var væk.
Da jeg ankom til hospitalet, undersøgte lægerne mig,
og jeg skulle opereres akut.
Jeg var urolig for min søn.
Jeg vidste ikke, hvor han var.
Jeg lå selv på skadestuen
og blev senere kørt til operationsstuen.
Nogen fortalte mig, at de havde modtaget et opkald,
fordi en dame havde fundet et barn på sin veranda.
De havde allerede fundet min søn,
og jeg fik ham at se før...
Undskyld.
Jeg så ham før operationen.
Jeg følte skyld over at have overlevet
modsat hende.
Men jeg var på samme tid
også glad for, at hun døde hurtigt.
Hun led ikke.
Det er godt, at hun ikke led.
Toby Williams kan aldrig reparere det,
der skete den nat.
Intet kan erstatte hende.
Hvad føler du for Toby Williams i dag?
Jeg vil helst ikke tale om ham.
Er det for ikke at lade ham påvirke dig nogensinde igen?
Jeg vil ikke tale om ham.
BEGRAVELSE
BLACK & CLARK BEDEMÆND
Vi kan ikke systematisk dømme folk for deres fortid.
De her mordere er ikke de samme, som de var dengang.
Der er stadig et håb om forløsning.
Jeg hedder Thomas Wattley.
Jeg har kendt Toby Williams i 10 år.
Jeg er den øverste fængselspræst ved George Beto-fængslet
i Tennessee Colony i Texas.
Han var en bølle dengang.
Han var en slagsbror, og han tog stoffer.
Han stjal og løj og slog ihjel.
Han var et dårligt menneske.
I 1992 VEDTOG APPELDOMSTOLEN,
AT BEVISER, DER PEGEDE PÅ, WILLIAMS VAR UDVIKLINGSHÆMMET,
VAR BLEVET UDELADT I RETTEN
HANS DØDSSTRAF BLEV OMSTØDT, OG HAN FIK EN FÆNGSELSSTRAF PÅ LIVSTID
BLACK & CLARK BEDEMÆND
UNDER HANS APPELSAG
BESKREV HANS FORSVARERE I ALLE DETALJER
HANS VANSKELIGE BARNDOM
"Alvorlige problemer i skolen."
"Indlæringsvanskeligheder."
"Følelser af isolation og afvisning."
"Kaotisk ungdom."
"Følelsesmæssig smerte."
"Ingen ville vide af ham."
"Følte sig afvist."
"Følelsesmæssige traumer."
"Lav intelligens."
"Åbenlys hyperaktivitet."
"Koncentrationsbesvær."
"53 og 69 i IQ test."
Da jeg mødte Toby,
forsøgte han at definere sig selv
og forstå sig selv som fængselsfange.
I undervisningen fulgte han først bare passivt med
i vores samtaler.
Men så begyndte han at tale
om de traumer, han havde været udsat for.
Jeg kender ikke... min mor.
Jeg er gået igennem livet med den overbevisning,
at hvis din mor ikke elsker dig, så vil ingen elske dig.
Toby lider indeni.
ELSK DIN HERRE
Man kan høre det på ham.
Vi vil alle sammen kende vores mor.
Vi vil kende vores far.
Vi vil vide, hvem vi er.
Jeg er altid blevet elsket,
og uden kærlighed må livet være hårdt.
Man er ikke udstyret med selvværd
eller selvopfattelse.
Når man er elsket, udvikler man sig som et værdsat individ.
Da jeg var 10 år,
blev jeg ven med en dreng
fra kvarteret.
Vi drev rundt og kørte på cykel,
og nogle gange stjal vi også cykler.
Jeg mødte en i hans familie.
Jeg kan ikke huske, om det var hans bror eller onkel,
men jeg så op til ham som en faderfigur eller en storebror.
Og en dag
tog vi ud til en kanal i Dallas for at fiske efter krebs.
Pludselig kunne jeg se, at han kiggede på mig
med begær,
og det var den dag, at han...
Han voldtog mig.
Jeg ville skrige efter hjælp.
Jeg ville reddes af nogen.
Men så besluttede jeg, jeg alligevel ikke ville reddes af nogen.
For ved eftertanke
ville vedkommende måske gøre mig til grin.
Så jeg lå der bare
og ventede på, at det var slut.
Bagefter rejste han sig
og trak sine bukser op.
Han sagde: "Sig det ikke til nogen."
Jeg greb chancen for at rejse mig
og trække bukserne op,
og så gik jeg væk fra området.
Jeg sagde det aldrig.
Jeg gik bare væk fra stedet
og hen til det hus, hvor jeg boede med min mormor,
og smed mine underbukser ud.
Og så låste jeg den gode dreng inde.
"Jeg...
"Jeg har aldrig sagt det."
Hvordan kan man opleve det
og aldrig fortælle det til nogen?
Hvordan?
Han har råbt om hjælp
i hele sit liv.
Det er svært at erkende rent intellektuelt,
at det er det, der har fået ham til at begå mord.
Men vi ved, at en række begivenheder i hans liv
gjorde det hårdere og hårdere at være ham,
og det førte ham på afveje.
TOBY WILLIAMS - BARNDOM
Toby fortjener sympati.
Han begik en skrækkelig forbrydelse.
Det må vi ikke glemme.
Og når vi gør noget forkert,
så skal vi straffes.
Men på samme tid
skal vi også kunne tilgive.
Vi må bede til, at Toby gennem årene lærer af det,
og at han forandrer sig.
Det er det, vi taler om.
TOBY WILLIAMS HAR VÆRET BERETTIGET TIL PRØVELØSLADELSE SIDEN 2004
Jeg fisker så tit, jeg kan.
Jeg fisker i min baghave.
Jeg fisker fra min båd.
Jeg tager ned til molen for at fiske.
At sidde i fængsel føles... som at sidde i bur.
Man kan ikke nyde livets simple fornøjelser.
Når man har siddet inde i 20 år,
går man glip af meget.
Toby Williams var min første egentlige cellemakker
i de første otte måneder af min fængselsstraf.
Vi var låst inde hele døgnet i alle ugens dage.
Der er ikke meget andet at lave
end at tale med den person, du sidder i celle med.
Toby og jeg har været venner siden.
Mange folk tror, at Toby er et rasende uhyre.
De tror, at hvis han er sammen med nogen,
så vil han kun tænke over, hvordan han kan skade dem,
udnytte dem eller stjæle fra dem.
De tænker en masse frygtelige ting.
Men sådan er han slet ikke.
Jeg tror ikke, at...
...der går en dag eller en måned eller et år,
hvor han ikke spekulerer over det, han har gjort.
Når man sidder på dødsgangen i en celle dag ind og dag ud,
så indser man visse ting.
Toby har valgt at lave om på sig selv,
og det har han.
Han har uddannet sig.
Han er begyndt at lytte til andre menneskers meninger.
Han opfører sig eksemplarisk,
og han deltager i alting.
Han hjælper altid de andre.
Han vil ikke tage. Han vil give.
På grund af sin fortid.
Han er gammel nu.
Jeg synes, at hans mange år bag tremmerne
er straf nok for ham.
Det mener jeg.
Han har ikke gjort noget
for ikke at blive prøveløsladt,
så hvorfor bliver han det ikke?
Fængsel på livstid er en dødsstraf.
Man er i live, men på en måde er man død.
Så hvad er nok?
I dag ser jeg anderledes på ting.
Jeg er glad for mit liv.
Jeg har været gift igen i næsten 13 år.
Her hopper jeg i Middelhavet.
-Det var sjovt. -Ja, men det var koldt.
Ja, men vi kom da i.
Min kone hedder Belinda.
Hun har været igennem noget lignende.
Vi forsøger at nyde livet,
lave ting og at rejse mest muligt.
For ingen ved, hvad der vil ske.
Så det...
Jeg savner hende stadig.
Det bliver bedre og bedre.
Men Belinda forstår, at Debbie er en del af mig,
og sådan er det bare.
Jeg mener, at en person, der er blevet dømt til døden,
bør have ret til en appel.
Jeg synes, det er retfærdigt.
Men hvis de bliver erkendt skyldige,
så skal de betale for det.
Fordi de mennesker... der er døde ligesom Debbie,
de får ikke nogen appel.
De får ikke en fornyet chance.
Deres liv blev taget fra dem på et kort sekund.
Jeg var heldig at have
min søster og min mor
til at tage sig af George.
Men han mangler sin mor.
Hun så ham ikke,
da han lærte at gå.
Hans skolestart, hans afgangseksamen og bryllup.
Jeg tænker stadig over,
at hun ikke har kunnet følge med i hans liv.
Han gik glip af det.
Hun gik glip af det. Vi gik glip af det.
GEORGE MOORE ER I DAG 35 OG ER FORBLEVET TÆT PÅ SIN FAR
HAN NÆGTEDE AT DELTAGE I DETTE DOKUMENTARPROGRAM
EFTER EN LOVPLIGTIG PAUSE PÅ 90 DAGE GODTOG JUSTITSMINISTERIETS TEXAS-AFDELING
ET NYT INTERVIEW MED TOBY WILLIAMS
Jeg har ofte bedt om at dø.
Jeg har bedt Gud om at tage mit liv.
Det har ændret sig.
Det har ændret sig takket være Gud.
Jeg har taget imod Jesus,
og jeg ser ting fra et andet perspektiv,
for nu har jeg fået smag for livet.
Debbie var...
Mine kone,
min ven og min fortrolige.
Toby Williams kan aldrig nogensinde reparere det...
...der skete den nat.
Intet kan erstatte hende.
Først og fremmest vil jeg bede mr Johnny og hans familie om at tilgive mig,
fordi jeg greb ind i deres liv.
Det havde jeg ingen ret til.
Jeg ved og erkender,
at jeg gjorde noget frygteligt,
og jeg ville gerne kunne gøre det om.
Jeg beder ofte for mr Moore.
For ham og hans familie.
Jeg er sikker på, det har været svært for ham at komme videre.
Jeg har lavet om på mig selv.
Jeg har skrevet bogen
"Et møde med Døden: Forløsning."
Den fortæller om min forvandling.
Jeg vil bruge indtægterne fra bogen
til at starte en nonprofitorganisation for Debbie Gail Moore.
Målet er at række ud mod de personer, der har været udsat
for den her type forbrydelse.
Toby Williams bad dem om at tage tøjet af.
Midt på vejen om vinteren.
Han sagde ordret: "Jeg vil se to hvide personer kneppe."
-Passer det? -Nej.
Men de skulle være nøgne.
Ja.
Hvorfor omtalte du det ikke for os?
Fordi jeg glemte det.
Men jeg vil gerne tale om det.
Meningen var at stille dem op.
De skulle stå sådan,
at jeg kunne skyde dem med ét skud.
Jeg ville kunne flygte så hurtigt som muligt
uden at tiltrække for meget opmærksomhed.
TOBY WILLIAMS HAR AFSONET 34 ÅR FOR MORDET PÅ DEBORAH MOORE
HAN ER BLEVET NÆGTET PRØVELØSLADELSE FEM GANGE SIDEN 2004
Jeg kan ikke klare
at sidde her i resten af mit liv.
Jeg glæder mig til at være fri en dag.
Hvordan tror du, Johnny Moore ville have det?
Det har jeg faktisk ikke tænkt over.
Det har jeg virkelig ikke.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal svare.
Jeg tror, at han ville blive vred,
hvis jeg blev løsladt fra fængslet.
Tekster af: Rikke Schultz