Man kan vist godt sige, jeg ødelagde min familie for længe siden.
Da jeg skød min far og selv før det.
Så gjorde dem ondt en gang til.
Jeg taler om en dyb og ubærlig smerte.
SIDEN GENINDFØRELSEN AF DØDSSTRAFFEN I USA I 1976
ER OVER 8.000 PERSONER BLEVET DØMT TIL DØDEN FOR MORD
DETTE ER HISTORIEN OM FANGE PÅ DØDSGANGEN NR. 990142
Folk siger altid, de fortryder det.
Det virker ikke.
Når man har sat noget i gang, er det for sent.
Man kan ikke slette fortiden.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Det er en sand historie.
Sådan startede jeg.
Jeg ville gøre oprør og skabe kaos.
Jeg sagde: "Lad os se, hvem der dør først."
Det var mit valg.
Jeg tog hans liv.
Det er aldrig noget,
jeg havde planer om at gøre, og jeg fortryder det.
Jeg vidste, jeg ville slå de to mænd ihjel.
Han lå på knæ foran mig.
Så trykkede jeg bare af.
Jeg slog dem ihjel begge to.
Med en kniv.
AT TAGE ANSVARET
MISSOURIS STOLTE DELSTATSSEGL
POTOSI FÆNGSEL SIKKERHED ER EN REGEL, IKKE KUN ET MÅL
Mit navn er Charles Armentrout.
Da jeg var ung, blev jeg kaldt Billy.
I 1995 MYRDEDE BILLY ARMENTROUT ET MEDLEM AF SIN FAMILIE
Det er en sand historie.
Sådan startede jeg.
Jeg blev født i St. Louis City
på Saint Louis Hospital den 2. august 1965.
Jeg var lille, da mine forældre blev skilt.
Jeg var nok omkring seks eller syv år.
Jeg kan huske, da min stedfar
og min mor mødtes.
Jeg tror, at mit forhold til min stedfar
startede den vrede, jeg havde i mig.
Han var ikke fysisk voldelig mod mig.
Det var mere verbale aggressioner,
og det kom til at nedbryde mig gradvist.
Det er svært hele tiden at få at vide, at man er uduelig og dum.
Det påvirker helt sikkert din udvikling.
Og jeg tror,
det var det,
der udløste min negative adfærd.
Da jeg var 18, kunne min stedfar og jeg overhovedet ikke enes.
Det kom tit til slåskampe mellem os.
Min far ringede til mig og sagde:
"Du er 18, så du kan bo hos mig. Din mor kan ingenting sige."
Så jeg flyttede ind hos ham.
Det gik fint i starten, men jeg indser, at jeg ikke tog de rigtige beslutninger.
Jeg var på et skråplan.
Jeg ville være en sej fyr.
Jeg røvede benzintanke.
Det første røveri gik meget nemt, så jeg røvede hurtigt en til.
Og det ene førte til det andet.
Jeg var en løs patron.
Jeg levede af spændingen.
Jeg kan tydeligt huske, at jeg nåede
til et punkt, hvor jeg talte med mig selv.
Jeg havde en samtale.
Jeg sagde: "Hvis du fortsætter ned ad den her vej,
så vil du enten dø
eller få store problemer. Stop det."
Men jeg valgte at ignorere det.
Fra det øjeblik blev det bare værre.
Jeg stjal penge fra min far.
Han opdagede, at jeg brugte hans checks,
og han blev rasende.
Jeg troede, han ville smide mig ud.
Jeg var bange for at blive sendt tilbage til min stedfar.
Jeg vidste, han ville straffe mig,
så det var udelukket.
Jeg følte mig fanget.
Der var ingen vej ud.
Jeg havde mistet min dømmekraft.
Jeg ventede på min far derhjemme.
Jeg havde gemt mig bag en dør for enden af trappen.
Da han tog i håndtaget, skød jeg.
Jeg ved ikke hvor mange gange.
Jeg ramte ham vist seks eller syv gange
ud af ni skud.
Det var et baghold.
Han havde ikke engang gjort mig noget.
Men jeg tænkte kun på mig selv.
Jeg var et uhyre.
PÅ TRODS AF SEKS SKUD I BRYSTET PÅ KLOS HOLD
OVERLEVEDE ARMENTROUTS FAR
Politiet bad ham om at retsforfølge mig, men det ville han ikke.
Han troede...
...jeg var sindssyg.
I timerne efter skudepisoden
opdagede politiet, jeg havde røvet flere benzintanke.
Jeg blev anholdt,
tiltalt og dømt et par måneder senere til 19 års fængsel.
STRAFFEATTEST ARMENTROUT CHARLES
Jeg afsonede de ti år af min dom.
Jeg kom ud som 28-årig,
og den eneste, der ville tage imod mig,
for jeg skulle finde et sted at bo, var min bedstemor.
Inez Notter, min fars mor.
Hun var en hvirvelvind.
Hun var lille i højden.
Men storsindet.
Hun tilgav mig for det, jeg havde gjort.
Det er helt utroligt.
Hun boede i kvarteret Bevo Mill i det sydlige St. Louis.
Det var et fredeligt sted.
Men på den tid kom jeg sammen med de forkerte personer.
Jeg ville bare være den rå fyr.
Roger Brannan var lidt underlig, men han var god nok.
Vi røg pot og festede hjemme hos ham.
Rick Lacey var en helt anden type.
Han var den hårde type.
Han var stofmisbruger,
og han var småkriminel.
Vi hang bare ud og tog stoffer konstant og hele tiden.
Jeg begyndte at se en pige.
Hun introducerede mig for kokain,
og da jeg først var startet, kunne jeg simpelthen ikke holde op igen.
I EN ALDER AF 28 ÅR
HAVDE BILLY UDVIKLET ET KOKAINMISBRUG, DER KOSTEDE HAM 300 DOLLARS OM DAGEN
Jeg bad min farmor om penge,
og hun gav mig dem.
Men så begyndte hun at sige nej.
Derfor begyndte jeg at udskrive checks i hendes navn
og at stjæle.
Hun opdagede det og konfronterede mig,
og jeg sagde: "Undskyld, farmor. Jeg skal nok betale det tilbage."
Men en uge senere
blev min bil beslaglagt.
Jeg havde ingen penge.
Så jeg tog hjem til min farmor for at bede hende om penge.
Hun nægtede.
Jeg kunne ikke finde på andet end at stjæle fra hende.
Jeg slog hende.
Det er frygteligt, men det startede med et tyveri
og endte med et baseballbat.
Jeg måtte myrde hende.
Jeg fulgte efter hende
og slog hende med battet.
Jeg slog hende bevidstløs,
lagde hende bundet på sengen,
tog nogle penge i skuffen og stak af.
Ja...
Jeg tog livet af hende.
Jeg vendte tilbage dagen efter
for at gemme liget nede i kælderen
og gøre rent efter mig.
POLITIET FANDT LIGET AF INEZ NOTTER TO DAGE SENERE,
EFTER AT HUN VAR BLEVET MELDT SAVNET AF SIN FAMILIE
FAMILIEN FORTALTE POLITIET, AT DE MISTÆNKTE BILLY FOR MORDET
Vi startede en menneskejagt efter Billy.
Han var hovedmistænkt i sagen,
så vi satte alt ind på at finde ham.
BILL MCDONOUGH TIDLIGERE BETJENT I ST. LOUIS
Jeg hedder Billl McDonough, og jeg var en af de første
efterforskere i den her sag.
Billy havde forsøgt at indløse
en af sin farmors checks den dag, men banken havde afvist ham.
Det var et frisk spor.
Vi havde alle sammen informanter, der kendte til det kriminelle miljø,
så vi kontaktede de pågældende personer
og fortalte dem, han var eftersøgt, og det gav pote.
Jeg kan huske, vi fik at vide, at han var hjemme hos Ricky Lacey.
Vi fik adressen, sprang ind i vores biler
og drønede derhen.
Vi meldte over radioen, at vi tog bagsiden af huset,
så han ikke kunne stikke af.
Det var her på nr. 3436.
Sådan. På første sal.
Et hold parkerede foran, mens han forsøgte at stikke af
ud af vinduet bagved.
Det var ligesom en gave fra Gud, der faldt ned i mit skød.
Vi sloges lidt, men jeg fik magt over ham,
og så blev Billy varetægtsfængslet.
Da jeg begyndte min karriere,
blev jeg med det samme makker med Rubin.
Vi gav den gas.
I 90'erne var vi midt i en kokainkrig,
og der blev begået over 200 mord i byen
om året.
Efter at vi havde snuppet Billy,
talte jeg med ham og indså,
hvor langt ude han var i sit misbrug.
Han spurgte: "Er det om min farmor?"
Det bekræftede vi for ham.
Så sagde han: "Hvis jeg får lov til at ryge crack en sidste gang,
så siger jeg det hele."
Jeg var fuldstændig målløs,
men også stødt, så jeg sagde: "Hør her, Billy...
Det skal nok gå op for dig,
at du slog din farmor ihjel for det her.
Men du kan glemme alt om din kokain."
DEN 22. MARTS 1995 ACCEPTEREDE BILLY AT TALE UNDER ET FILMET FORHØR
-Du har ret til ikke at udtale dig. -Okay.
Men alt, hvad du siger, kan blive brugt imod dig.
-Forstår du det? -Ja.
Hvad skete der i lørdags
fra det tidspunkt, hvor du vågnede?
Rick kom forbi.
Hvilken Rick?
Lacey.
Han kom forbi
og bankede på.
Jeg spurgte: "Hvad sker der?"
Vi talte om at skaffe nogle penge.
Jeg foreslog at tage hen til min farmor.
Rick tilbød at slå hende ud.
Jeg gik ind på mit værelse
og tog mit baseballbat.
Jeg gik tilbage og gav det til Rick.
Han fulgte efter hende,
og jeg hørte dem slås.
Rick sagde: "Billy, du er nødt til at komme væk."
Så vi gik.
Hvad med battet?
Rick ville smide det i floden, men det ville jeg ikke.
-Hvem vidste, du var der? -Rick.
Han hentede noget heroin.
Vi tog hjem til ham og tog det.
Han var ikke nem at forhøre.
Han blev med at sige, at Rickey Lacey var den skyldige.
Du siger, at Rick Lacey angreb din farmor med et baseballbat,
men brugte han andre våben?
Nej, kun battet.
Vi var sikre på, at det ikke var Ricky.
Han hævdede, han aldrig havde været hjemme hos Billys farmor.
Vi fandt ingen fingeraftryk efter ham.
Der var ingenting.
POLITIET SLUTTEDE, AT BILLY ARMENTROUT VAR DEN ENESTE ANSVARLIGE
FOR MORDET PÅ SIN FARMOR
DEN 22. MARTS 1995 BLEV HAN TILTALT FOR OVERLAGT MORD
RICK LACEY BLEV LØSLADT UDEN AT BLIVE SIGTET FOR NOGET
Når man har at gøre med en fyr,
der ryger crack,
så er han en tikkende bombe
ude i samfundet. Alt det, han ser
vil han prøve at tage enten via et tyveri eller via vold.
Billy havde overskredet den sidste grænse.
Han slog en 81-årig kvinde, som vejede under 50 kg.
Han ville gøre det igen,
og det ville gå ud over de mest sårbare.
Jeg mener, han er både ond og en kujon.
ROGER BRANNAN BILLYS TIDLIGERE VEN
Hvad jeg mener om Billy?
Jeg mener, han er
syg i hovedet og frastødende efter det, han har gjort mod sin egen farmor.
Hun gjorde alt for ham,
og det er sådan, han betalte tilbage.
Han skal ikke slippes løs
på de her gader nogensinde igen.
Mit navn er Roger Brannan.
Jeg er fra St. Louis i Missouri.
Jeg var ven med Billy Armentrout og Rick Lacey i gamle dage.
Det er nok rimeligt at kalde det
for mine vilde dage.
Der var fest og højt humør.
Du ved nok. Jeg...
Jeg havde mine stimulanser,
som var pot og marihuana.
Jeg har aldrig taget andre ting som for eksempel crack
eller heroin.
Men det gjorde de.
Du hang ud hjemme hos Rick.
De lavede ikke andet end at tage stoffer.
Jeg fik kendskab til mordet første gang,
fordi blev jeg anholdt
for at have indløst en check for Billy.
Jeg sov,
og så kom de og bankede på døren.
Der var ikke færre end 20 politibetjente.
De kørte mig til stationen,
og da de omtalte et mord, fortalte jeg dem alting frit fra posen,
for jeg ville ikke i fængsel for noget, som en anden havde gjort.
Okay?
Jeg blev bange.
Jeg var sikker på, det kun var Billy.
Historien om Rick, der hjalp ham
med at myrde hans farmor, troede jeg ikke et øjeblik på.
Sådan.
Det var kun noget, som Billy sad og fandt på.
Han ville skyde skylden på nogen, og det skulle være Rick.
BILLY ARMENTROUT KOM FOR RETTEN I 1998
HAN BLEV VED MED AT PÅSTÅ, RICK LACEY HAVDE MYRDET HANS FARMOR
Når man er en person som Billy Armentrout,
der har løjet sig gennem livet for at skaffe stoffer
og løjet for at slippe for et ansvar,
så er det at gå i retten og påstå, man ikke har gjort noget
bare en fortsættelse af en vanemæssig adfærd.
Mit navn er Chris Slusher,
og jeg er advokat i Columbia.
Det har jeg været i 25 år.
Billy Armentrout ville i starten gerne repræsentere sig selv.
Vi havde en slags hybrid rolle i sagen.
Det var meningen, vi skulle assistere ham.
Man er til stede og følger med i det hele
og kan gribe ind, hvis det er nødvendigt.
Rick fulgte efter hende.
Jeg husker, at Armentrout påstod,
det var Lacey alene, der var ansvarlig for de slag,
der tog livet af hans farmor.
Han råbte til mig.
Men anklagerne troede ikke på hans påstande
angående Laceys rolle.
De mente, Armentraut var den skyldige.
DEN 14. FEBRUAR 1998 BLEV BILLY ERKLÆRET SKYLDIG I OVERLAGT MORD
OG DØMT TIL DØDEN
HAN FORTSATTE MED AT NÆGTE SIG SKYLDIG
DELSTATEN MISSOURI
Min erfaring med den her type sager er,
at mange af de tiltalte har
en fundamental angst for at erkende deres skyld,
fordi de ved, de har gjort noget grusomt.
Der er en konflikt inde i dem, som gør det svært for dem at tilstå.
De skal først gennem en proces for at kunne tage ansvaret,
og da jeg havde kontakt til ham under retssagen,
var han ikke nået dertil endnu.
EFTER OTTE ÅR PÅ DØDSGANGEN BLEV BILLYS DOM REVIDERET
PÅ GRUND AF EN JURIDISK FEJL BLEV DOMMEN NEDSAT TIL LIVSTID
UDEN PRØVELØSLADELSE
I 2006 BLEV HAN FORFLYTTET TIL ET ALMINDELIGT FÆNGSEL I POTOSI
Billy havde hele tiden nægtet sig skyldig i den her forbrydelse.
Han blev ved med at hævde,
at det ikke var ham, og at det var uretfærdigt.
Jeg tror, det er derfor, han var bitter.
Jeg kunne godt relatere til hans vrede mod systemet
og hans kamp for at bevise sin uskyld.
Mit navn er Randall Bernard Knese, også kaldet Randy.
Jeg ankom
til fængslet i Potosi i 1997.
Der mødte jeg Armentrout.
Vi boede i samme fløj, og vi blev venner.
I Missouris fængselssystem har de et kursus, som man kalder
"Impact of Crime on Victims Class," som vi forkorter til ICVC.
Til sidst i kurset er der et såkaldt offerpanel,
hvor ofrene fortæller om deres nærmeste.
Det var meget...
Det stillede os på en måde ansigt til ansigt med det.
Man tænkte for sig selv: "Har jeg virkelig gjort det mod nogen?
Det her er det, som deres familie føler."
Jeg ved ikke præcist, hvad der skete med Billy,
men der skete noget.
Han fortalte mig ikke om det.
Men en dag sagde han til mig, han ville melde sig til ICVC-kurset.
Jeg tænkte: "Jeg må være med,
for jeg vil kende sandheden."
Kan Billy forvandle sig til en anden mand
end den mand, der myrdede sin farmor?
Kan han holde op med at være den fyr,
der begik det mord?
Et eller andet på det kursus trængte ind til ham
og fremprovokerede noget hos ham,
der forbavsede os.
Jeg tog det her kursus.
Mange af deltagerne var folk, som jeg stod tæt på,
og til sidst talte Randy Knese om mord.
Vi talte om hans forbrydelse, og turen gik hele lokalet rundt.
Jeg endte med at sige, jeg havde myrdet min farmor.
Det forbavsede alle i rummet.
Jeg sagde: "Hun hed Inez Notter,
og jeg slog hende ihjel med et bat."
Da jeg sagde det,
kunne alle folk i panelet
pludselig fornemme,
at jeg langt om længe
tog ansvaret for mine gerninger.
Jeg vidste,
at det var mig, men det var bare så...
...smertefuldt.
Jeg kunne ikke forsvare det
på en meningsfuld måde.
Jeg er ked af det.
Men hvad skal jeg sige?
Ingenting.
Men jeg kan derimod blive en bedre og en anderledes person.
En så anderledes person,
at folk ikke vil genkende
mine handlinger og mine tanker
eller min adfærd.
Han tilstår, han har gjort det.
Efter alle de år...
Han ved, hvad han har gjort,
og han ved, at det var forkert.
Ved I hvad?
Jeg tror faktisk på ham.
Det gør jeg.
Jeg føler lidt medlidenhed.
Men han er skyldig.
Han skal betale for det.
Jeg kan ikke sige andet.
Sådan er det.
Det er utroligt, jeg bliver rørt over det.
Jeg ønsker ham virkelig lidt lykke, hvis det er muligt
i et fængsel.
Jeg ved, han gjorde noget frygteligt.
Han siger, han er en anden,
men det får ham ikke løsladt,
og det vil ikke bringe hans farmor tilbage.
Folk siger altid, de fortryder det.
Det virker ikke.
Når man har sat gang i noget, er det for sent.
Man kan ikke slette fortiden.
Man kan vist godt sige, jeg ødelagde min familie for længe siden.
Da jeg skød min far og selv før det.
Billy ringede til mig fra fængslet.
Han prøvede sikkert at række ud mod mig.
Vi havde en god samtale,
men det er sidste gang, jeg har talt med ham.
Jeg har modtaget nogle julekort i de sidste par år,
men jeg har ikke svaret, og det plager mig.
SIDEN HAN BLEV DØMT,
HAR BILLY NÆSTEN IKKE HAFT NOGEN KONTAKT MED SIN FAMILIE
Det her får mig til at grine.
Han har sådan et sjovt ansigt.
Mit navn er Mary Eberhardt,
og jeg kender Billy fra dengang, jeg var gift med hans far Bill.
Jeg er Wendy, Marys datter.
Jeg glædede mig til, når Billy kom.
Så fik jeg en medsammensvoren, hvis jeg må kalde det det.
Det var sjovt. Jeg kunne lide ham.
Da jeg først mødte ham, var han fem år, og han var en sød, lille dreng.
Han ville bare være hos sin far.
Han ville elskes.
Ja, det ville han.
Han glædede sig til at besøge sin far.
Men da han flyttede ind hos ham,
gik det bare frygtelig galt.
Hans far var ondskabsfuld.
Han tøvede ikke med at gøre folk ondt
og ikke kun min mor, fordi hun var en kvinde og ikke lige så stærk.
Bill kunne angribe hvem som helst, hvis de generede ham.
Jeg så ham rigtig mange gange
slå Billy for de allermindste ting.
Jeg så ikke Billy modtage medfølelse eller nogen form for omsorg.
Det var ikke en del af hans liv,
og det gør dig nok hård.
EFTER MANGE ÅRS OVERGREB FORLOD MARY BILLYS FAR I 1974
BILLY VAR DENGANG 9 ÅR
Der gik flere år, før jeg så Billy igen.
Der gik længe, og jeg huskede ham kun som min storebror.
Men da han kom tilbage i vores liv, var han slet ikke den samme person,
som jeg havde kendt.
Han kom og besøgte os i en periode.
Det var først efter det besøg,
-at jeg bemærkede... -Ting forsvandt.
Ja.
-Han brød ind. -Dørhængslerne var fjernet.
Han havde plyndret lejligheden.
Det var mere end et indbrud.
Det var det rene raseriudbrud.
Det næste var endnu værre, og det var dengang, Billy stod
bag ved døren og viste mig en pistol.
Han rørte mig med den, og jeg kunne mærke, at den var kold.
Den var ægte, og han var i stand til at gøre
skræmmende ting, og så flyttede vi væk.
Ja.
Jeg så først Billy igen efter tre eller fire år,
da hans far fortalte, Billy havde skudt ham.
Han sagde: "Det svin." Undskyld.
Men det sagde han. "Han tror, jeg er død."
KORT EFTER SKUDEPISODEN DØDE BILLY ARMENTROUTS FAR
Vi ved ikke,
om han begik selvmord, eller om det var et uheld,
men han blev fundet i sin bil inde i sin garage.
Han havde drukket.
Det skete fire måneder efter skudepisoden.
Det gik bare ned ad bakke for ham. Han drak hele tiden.
Jeg tror måske, han følte et sted, at han fortjente at blive skudt
på grund af Billy.
POTOSI FÆNGSEL
Min far var en hård mand.
Var min far værre end så mange andre?
Ja, det var han nok.
Men han kunne ikke andet.
Så jeg ham mishandle min stedmor?
Ja.
Var han voldelig mod mig? Ja.
Er det derfor, jeg skød ham? Det er nok en forklaring.
Men man skal forstå, at det ikke kun er én ting.
Det er en kombination af ting.
90 DAGE EFTER SIT FØRSTE INTERVIEW
ACCEPTEREDE BILLY AT SVARE PÅ YDERLIGERE SPØRGSMÅL
BLIND VEJ
FÆNGSELSOMRÅDE INGEN ADGANG
Jeg erkendte ikke, at jeg havde myrdet min farmor
af mange årsager.
Den første årsag er...
Jeg benægtede over for mig selv, at jeg kunne have begået
sådan en... gerning over for en, der elskede mig.
Den næste årsag er,
at jeg ikke ville se det i øjnene.
Ikke acceptere det.
Jeg ville bebrejde de andre.
Min psyke fungerede sådan,
at jeg nogle gange begyndte at blande virkeligheden
og fantasierne sammen.
Det var så slemt,
at jeg ikke engang kunne erkende det inde i mig selv.
Jeg begravede mine følelser.
Jeg var til tider helt overbevist om,
at det var Rick.
RICK LACEY DØDE I 2014
FIRE ÅR EFTER, AT BILL ENDELIG TILSTOD AT HAVE MYRDET SIN FARMOR
Jeg fik aldrig
muligheden for at kontakte Rick.
Jeg ville fortælle ham, at jeg ikke bebrejdede ham mere,
og at jeg havde taget ansvaret på mig.
Da han døde,
satte det gang i endnu en proces.
Jeg følte... smerte.
For jeg fik ikke fortalt ham, at jeg var ked af det.
Jeg fortryder det.
Undskyld.
Kontakten til min familie er begrænset eller næsten ikke eksisterende.
Det er min skyld. Jeg har gjort dem ondt, så jeg kan ikke forvente tilgivelse.
Den eneste, som jeg har været i kontakt med,
er min onkel Bobby Wacker.
Men han er død nu.
Jeg har også set min stedsøster Wendy og min stedmor Mary,
men vi har mistet kontakten lidt.
Efter et af mine interviews med holdet modtog jeg en email
fra min søster.
Jeg havde ikke hørt fra hende siden 2009.
Hun skulle komme i dag.
Det er første gang, jeg ser hende siden min barndom.
Jeg har altid savnet at høre fra hende.
Mine barndomsminder er det bedste, jeg har tilbage.
Det var mit livs højdepunkt
at besøge min far i weekenderne og være sammen med min søster.
Jeg har været uhæderlig i det meste af mit liv.
Men jeg vil ikke være uhæderlig mere.
Jeg vil være hæderlig
i alle mine handlinger fremover.
Hvis du angrer oprigtigt,
og du oprigtigt erkender, at du har gjort noget frygteligt
såsom at tage nogens liv,
så kan man komme videre.
Man kan blive tilgivet og slutte fred.
Tage et ansvar.