I dag ved jeg,
at mange mennesker elskede Robby.
Jeg elskede ham også selv.
HVERT ENESTE ÅR I USA
BLIVER OVER 8.000 PERSONER DØMT FOR MORD
BLANDT DISSE ER UNDER TI PROCENT KVINDER
DETTE ER HISTORIEN OM FANGE NR. 3018877
Robby burde ikke være død.
Han var kun 25.
Han havde hele livet foran sig.
Men det var mit valg.
Jeg tog hans liv,
og jeg kan ikke lave det om.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Det er en sand historie.
Sådan startede jeg.
Jeg ville gøre oprør og skabe kaos.
Jeg sagde: "Hvem af os dør først?"
Det var mit valg.
Jeg tog hans liv.
Det var ikke noget,
jeg havde planer om at gøre,
og jeg fortryder det.
Jeg vidste, jeg ville slå de to mænd ihjel.
Han lå på knæ foran mig.
Så trykkede jeg bare af.
Jeg slog dem begge to ihjel.
Med en kniv.
I HENDES HÆNDER
MONTANAS KVINDEFÆNGSEL
-Åh gud. -Det hjælper ikke.
Det er svært at sætte den rigtigt.
Ja, det er underligt.
I 2015 MYRDEDE LINDSAY HAUGEN SIN KÆRESTE ROBBY MAST
Mit navn er Lindsay Haugen.
Jeg er fra Portland i Oregon.
Jeg kunne lide at gå i kirke,
at studere Bibelen og at synge.
I high school blev jeg meget oprørsk.
Jeg begyndte at gøre ting, som jeg ikke ville have gjort før.
Jeg begyndte at ryge marihuana og at omgås nogle andre typer.
PORTLAND OREGON GAMLE BYDEL
Da jeg var cirka 15,
stak jeg af hjemmefra.
Jeg levede mit liv på gaderne i Portland
med nogle hårde folk,
og jeg gik direkte
fra at ryge marihuana nogle gange
til at tage metamfetamin med en kanyle.
Bagefter gik jeg videre
til heroin, og så var jeg afhængig.
Jeg var nok omkring 16.
En dag tog jeg en graviditetstest,
og jeg var faktisk tre måneder henne.
Jeg var lige blevet 17.
Det gjorde noget ved mig.
Jeg blev stoffri,
for jeg ville have barnet.
Jeg ville gøre det godt og tage mig af min søn.
I 2003 VENDTE LINDSAY TILBAGE TIL SINE FORÆLDRE
HUN VAR FRI FOR STOFFER OG BLEV OPTAGET I NATIONALGARDEN
HENDES SØN BLEV HOS HENDE UNDER HENDES MILITÆRTJENESTE
Jeg elskede at træne og gå i uniform.
Jeg kunne lave flere armbøjninger end drengene.
Det var nok den bedste tid i mit liv.
Jeg mødte en mand sidst i 2013.
Han var også i hæren.
Han var næsten omgående
led mod mig, når han drak whisky.
Han gik amok over helt ligegyldige ting
eller ting, som han selv fandt på.
Han kunne ikke lide mit job,
fordi der var for mange flotte fyre.
Jeg sagde, jeg var vant til det, og at det ikke gjorde mig noget.
Det påvirkede mig overhovedet ikke,
men det gjorde ham vanvittig.
Han slog mig et par gange, mens jeg kørte.
Han ville have mig til at sige ting.
Han ville høre mig sige, at jeg havde været ham utro.
Jeg kan huske, jeg lå på gulvet,
og han spyttede mad på mig
og hældte øl over mig.
Han voldtog mig på forskellige måder,
og han kaldte mig alle mulige navne, som jeg ikke vil gentage.
Det blev værre.
Jeg kan huske en dag...
Han spyttede på mig,
mens jeg var ude på badeværelset.
Han spærrede for vejen ud,
og da jeg langede ud, greb han min hånd.
Så greb han den anden og knuste dem.
Jeg skreg.
Men han gjorde grin med mig.
Så stoppede jeg og så ham i øjnene.
Han brækkede min hånd.
Han tog kvælertag på mig.
Jeg sagde: "Lad mig ikke vågne igen,
for jeg kan ikke mere."
Han holdt mig fast sådan.
Vi stod over for spejlet, og han sagde: "Se dig selv dø."
Alt blev sort.
I JUNI 2015 BLEV LINDAS PARTNER FÆNGSLET FOR DENNE VOLDSHANDLING
HUN FORLOD NATIONALGARDEN SAMME ÅR
Pludselig var jeg helt alene derhjemme med min hund.
Jeg drak meget.
Jeg drak om morgenen,
og jeg drak hele dagen
og det samme næste dag.
Det var vanvittigt.
LINDSAY MØDTE ROBBY MAST TIL EN PRIVAT FEST I AUGUST 2015
Da jeg mødte Robby, var det efter et kompliceret forhold,
og han havde lige været på afvænningscenter.
Men det vidste jeg ikke.
Jeg så kun den her
smukke, smilende fyr, der sad oven på en bunke tomme øldåser.
Med nøgen overkrop og dreadlocks.
Han virkede afslappet.
Han lænede sig tilbage
og sagde bare: "Hej."
Vi følte et bånd med det samme.
Robby kaldte sig selv for en rejsende.
Men han gjorde det på den hårde måde.
Han hoppede på toge
og kørte med dem til destinationen.
Han tog på stop.
Han rejste bare rundt og blev aldrig det samme sted længe.
Jeg sagde: "Du kan bo hos mig.
Bare du er der, når jeg kommer hjem."
Men han sagde, at han var nødt til at rejse rundt.
Så tilbød jeg at tage med.
Nogle gange sang jeg for ham, mens vi kørte,
og han sagde: "Jeg elsker dig."
Jeg forgudede ham.
Vi var venner.
Til tider var jeg bange for,
at han skulle behandle mig dårligt eller tænke noget negativt om mig.
Men det gjorde han ikke.
Og det påskønnede jeg.
Jeg elskede det.
Men en dag, hvor vi var ude at køre,
og jeg tror, det var i Montana,
så jeg ud ad vinduet og tænkte:
"Se lige den smukke natur."
Han så på mig, tog min hånd og sagde:
"Jeg ville gerne være lykkelig, men det er jeg ikke.
Ikke med dig."
Det knuste mig.
Han ventede på at se livet efter døden.
Han led.
Nogle gange simulerede han,
han skød sig selv i hovedet.
Han ville dø, og han var træt af livet.
Jeg prøvede at distrahere ham fra det.
"Du er bedre end det, Robby. Du har så meget at leve for."
Jeg tog det personligt,
som om jeg ikke var nok for ham.
En dag så han på mig igen og sagde: "Jeg er træt, Lindsay.
Jeg gider ikke mere. Jeg vil bare dø."
Jeg sagde:
"Jeg kender en smerteløs metode.
Du besvimer bare og vågner ikke igen."
Han så på mig og spurgte:
"Vil du gøre det for mig?"
Jeg sagde: "Jeg vil gøre alting for dig."
Han sagde okay.
Jeg brød sammen og græd som en gal.
Han sagde: "Lad være."
Han hadede at se mig græde,
så han sagde til mig:
"Nej, jeg mente det ikke. Du må ikke være ked af det."
Så faldt vi i søvn.
Næste morgen sagde jeg:
"Undskyld, jeg kunne ikke gøre det.
Jeg troede ikke, du var så parat."
Han sagde:
"Jeg kan ikke bede dig om det."
Det knuste mit hjerte.
Jeg ville hellere høre:
"Nej, vi var fulde. Jeg mente det ikke.
Det er godt, du ikke gjorde det, for det er en smuk dag."
Men han sagde:
"Jeg kan ikke bede dig om det."
Jeg følte, jeg havde svigtet ham.
I Billings sad vi på parkeringspladsen bag Walmart.
Vi drak vin og nød solen.
Da vi steg ind i bilen,
lod han igen,
som om han skød sig selv.
Og jeg...
Jeg følte, jeg havde svigtet ham igen.
Vi havde det så godt,
og nu ville han bare dø igen.
Jeg spurgte: "Vil du virkelig dø?"
Han sagde ja.
"Er du sikker?"
Han sagde ja.
Okay.
Jeg satte mig på midterkonsollen og sagde: "Kom."
Han kom hen til mig.
Jeg lagde...
...mine arme om hans hals.
Han bøjede bare hovedet.
I starten troede jeg ikke, at jeg kunne.
Jeg klemte til, men det var ikke hårdt nok.
Så derfor lagde jeg den anden arm bag hans nakke
og klemte, til han var bevidstløs.
Han rørte sig.
Jeg troede, at han vågnede op,
og at han ville stoppe mig.
Men så holdt han op.
Jeg måtte væk derfra.
Jeg spændte ham fast og...
Jeg begyndte at køre,
men jeg anede ikke, hvor jeg var.
Og jeg...
Jeg så...
...på Robby, for han kunne altid finde vej.
Jeg spurgte: "Hvor skal vi hen?"
Han så ud, som om han sov.
Jeg tænkte over, hvordan jeg kunne
få ham tilbage.
Jeg krydsede nogle vejbaner og stoppede på en parkeringsplads.
Jeg spændte ham løs og satte ham på midterkonsollen
for at genoplive ham.
Jeg gav ham luft og kunne høre...
Der skete noget, og jeg sagde: "Kom nu, Robby. Vågn nu op!"
Så bankede det på ruden.
Nogen sagde: "Undskyld."
Det var en betjent.
"Jeg har dræbt ham.
Få ham tilbage."
Det var gode tider.
Det er Robby.
Mit navn er Dori Greeson.
Jeg er født og opvokset i Tampa i Florida.
Det her er godt.
Robby var min søn.
DU ER EN UTROLIG KVINDE
Jeg mødte min første mand Bob Mast,
DORI GREESON ROBBYS MOR
da jeg var 24 år.
Vores første søn hed Benjamin,
og så fik vi Robby i 1990.
Han var sjov.
Han var udadgående.
Jeg elskede ham højt, og han var dyrebar.
Mit navn er Gene, og jeg blev
en del af den her familie i maj 1996.
Jeg fik lov at være Robbys stedfar
i cirka 12 år, før han rejste hjemmefra.
Jeg syntes, det var nogle gode år.
DA ROBBY VAR 18 ÅR, FORLOD HAN SIT HJEM I CLEARWATER
Jeg anede ikke, hvor han ville tage hen.
Vi stod ude på vejen, og jeg faldt sammen.
Jeg tænkte: "Hvor skal han han? Hvad har han tænkt sig?"
Der gik et år og 24 dage,
før vi hørte fra ham.
Vi hørte ikke fra ham særlig tit,
fordi han vidste, at hans livsstil
ville gøre os ondt,
og især hvis han havde drukket.
Vi kunne høre det, og det gjorde os kede af det.
Vi vidste næsten ingenting.
I DE EFTERFØLGENDE SEKS ÅR FIK DORI OG GENE NÆSTEN INTET NYT
DE SÅ HAM FOR SIDSTE GANG I DECEMBER 2014
I maj lod han sig indlægge på et afvænningscenter.
Jeg talte med de ansvarlige,
og alle sagde, det gik rigtig godt.
Derfor forventede vi at høre fra ham.
Men det gjorde vi ikke.
Vi hørte kun, han var død fire måneder efter.
Det var den 17. september,
og de sagde bare i telefonen, at Robby var død.
Jeg var chokeret og kunne ikke fatte det.
Jeg råbte og skreg.
Jeg skreg: "Kom tilbage, Robby!"
Som om han kunne høre mig og ville komme.
Da jeg hørte, han blev myrdet, kunne jeg bare ikke tro,
at nogen ville slå ham ihjel.
Han var en sød og god person.
Han var trist, og måske havde nogen dræbt ham,
fordi de troede, han ikke var noget værd.
Da jeg læste, at det var en kvinde,
og at hun var hans kæreste, tænkte jeg:
"Hvem er den kvinde, og hvorfor dræbte hun ham?"
BILLINGS POLITI
Det sker ikke hver dag her i Billings,
at en kvinde bliver tiltalt for sådan en grov forbrydelse.
POLITI OG DOMSTOL
Hun havde oven i købet kvalt ham
med sine bare hænder.
Mit navn er Steve Hallam.
Jeg har været betjent her
i Montana i omkring 14 år.
Da jeg først talte med Lindsay,
havde jeg en vag mistanke om, hvordan Robby var død.
Jeg skulle bare have kendsgerningerne.
Hvornår bad han dig om at ende hans liv?
For en uge siden.
Hvorfor talte I om det?
Vi drak en masse vin, og når vi var fulde, så sagde han altid:
"Jeg er ikke lykkelig her. Jeg vil bare gerne dø."
Jeg sagde: "Hør her...
Jeg er en stor og stærk pige.
Jeg kan gøre det slut uden smerter.
Det lover jeg.
Hvis du virkelig vil dø,
så kan jeg gøre det for dig."
Jeg har sjældent eller aldrig før den her sag hørt
om nogen, der beder andre slå dem ihjel.
Jeg ved af erfaring, at hvis nogen gerne vil dø,
så kan de gøre det på andre måder.
Lad os vende tilbage til i morges.
Hvad talte I om,
da I lå på parkeringspladsen bag Walmart?
Ingenting. Vi ville skaffe mere sprut.
-Talte I kun om det? -Ja.
Nej, vi lå bare og...
Ifølge Lindsays udsagn angående den her morgen
var de påvirkede og talte om gode ting,
og pludselig er de i bilen,
hvor Robby fortæller hende, at han ikke er lykkelig,
og hun skal gøre det af med ham.
Det er ikke logisk.
Hvad gjorde du?
Jeg holdt ham fast sådan her.
Okay.
Han begyndte at få nogle kramper,
og så besvimede han, og jeg tænkte...
Da han var væk,
tog jeg om hans næse og mund
og holdt hans hage oppe.
Han havde lidt skum om munden.
Jeg troede, han var død og slap ham,
men så rørte han sig, og jeg sagde: "Er du sikker på det her,
for jeg vil ikke mere?"
Men han skubbede min hånd væk,
og jeg tænkte bare...
Lige her lyver hun lodret.
Hvis man lytter grundigt efter, siger hun, at han hele tiden tog hendes hånd
og førte den tilbage til hans mund.
Hvis du er besvimet,
så kan du ikke holde om nogens hånd
og føre den hen til din mund.
Det er helt umuligt.
Alt det, som hun gjorde derfra, var helt hendes egen beslutning.
Hvad ville du gøre med Robbys lig?
Jeg havde svært ved at tænke.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle,
men jeg ville prøve at finde
et ubeboet område og smide ham der.
Efter at hun havde taget Robbys liv,
ville hun lede efter et sted at smide hans lig,
og det lød på hende, som om det var ubelejligt for hende.
Så ville hun tage til Washington
og bare lade som ingenting.
Det beviser over for os, hvor meget hun virkelig elskede ham.
Slet ikke.
Ellers ville hun ikke have gjort det her.
Hvorfor gjorde du det, selvom han bad dig om det?
Fra det her øjeblik forvandlede det sig
til et forhør.
Jeg blev ret chokeret over det, hun sagde bagefter.
Hør her, Lindsay...
Jeg har gjort det her i mange år, okay?
Jeg ved, du kvalte ham.
Jeg ved, I rejste rundt.
Men jeg tror ikke på, at han bad dig om at slå ham ihjel.
Det var virkelig det, der skete,
men jo...
Jeg havde bare lyst til at kvæle nogen.
Det giver lidt mere mening.
Det var chokerende for mig.
Det havde jeg aldrig hørt nogen sige før.
Ville du bare føle, hvordan det var at slå nogen ihjel?
-På en måde. -Okay.
-Men han bad mig også om det. -En ting ad gangen.
-Du gør mig til den onde. -Nej.
-Det er jeg ikke. -Siger jeg det?
Er du i håndjern?
-Nej. -Står der fem fyre ved siden af mig,
fordi jeg er bange?
Men det burde du være.
-Nej. -Okay?
-Ja, okay. -Du har lige sagt,
at du gerne ville føle,
hvordan det var at slå nogen ihjel.
Hvorfor fik du den tanke?
Er det noget, du selv har oplevet?
Ja, min sidste kæreste
knuste min hånd,
og så tog han mig om...
Ligesom med Robby. Han kvalte mig.
Jeg vågnede på gulvet og følte, jeg var ved at drukne,
men det var jeg ikke. Han var bare ved at kvæle mig.
Jeg ville nok bare gøre gengæld.
Robby var en rigtig sød person,
men han bad mig om det, så...
Og så fik jeg en chance.
Okay.
"Jeg fik en chance."
Der har vi hele sagen.
Han kunne ikke forsvare sig,
og de var et helt ukendt sted.
"Jeg vil gerne. Lad os gøre det.
Jeg vil tage en persons liv."
Man kan ikke anfægte,
hvad hun siger med sine egne ord.
Jeg tror, at hun prøver at skabe et image af sig selv for at skjule
sin egentlige personlighed.
Men hun er en koldblodig og kynisk morder.
LINDSAY HAUGEN ERKLÆREDE SIG SKYLDIG OG BLEV DØMT TIL 60 ÅRS FÆNGSEL
Lad os se...
Der er et opkald klokken syv.
-Det vil sige kl. 21. -Står der syv?
Ja, det står der.
Det er klokken ni her.
-Vi har jo to. -Ja, vi har to opkald i træk.
Dori og jeg har været fængselspræster
i mindst 14 år, og de fleste af dem, vi har mødt,
er ikke de samme, som dengang de blev fængslet.
Så vi har medfølelse
for de mennesker, der er i fængsel på grund af en dumhed
og dårlige valg.
Vær stille. Hun er der snart.
-Hej. -Halløj!
Hej, det var godt.
-Har du... -Okay.
Gik du tidligt?
Nej, vi gik på samme tid, men telefonen var optaget.
-Jeg gik en tur. -Okay.
-Du gik ikke glip af noget. -Nej.
Men jeg er nødt til at registrere, at du kom 50 sekunder for sent.
Ja, det skal du forbedre.
Ja, du gør det virkelig godt.
Men faktisk så...
I fredags, da Dori ikke kunne få computeren til at virke,
kom jeg 30 sekunder for sent.
-Det vidste jeg ikke, -Indrømmer du det nu?
Fortæl os det.
-Hvordan var din weekend? -Den var utrolig.
Jeg elsker at synge i det kor.
Jeg har tilgivet Lindsay,
fordi jeg selv er blevet tilgivet af Gud.
Vi sang en sang sammen.
Hvis man ikke slipper ting,
kan man opbygge så meget had i sig, at det kan ødelægge os.
Vil du ikke synge den sang for os nu?
-Okay. -Jeg har ikke hørt den længe.
Hvor mange gange
Har jeg ikke følt den her skam?
Og hørt mine synder Kalde mig ved mit navn?
Hvis du tager dig tid til at lytte
Vil du altid høre det samme
Du er tilgivet
Du er hel igen
Befriet for dine synder
Amen.
SUNCOAST KIRKE
Tak for det. Vi elsker at høre dig.
Lad os sige farvel.
Vi elsker dig.
Bare ring til os. Hej.
Jeg synes, det er vigtigt at sprede budskabet
om både at modtage og give tilgivelse.
TI MÅNEDER EFTER DERES SØNS DØD
TILGAV DORI OG GENE LINDSAY I ET BREV
HVORFOR TILGIVE?
Vores tilgivelse var ægte fra starten.
Men det, som vi ikke havde dengang,
var kærlighed til Lindsay.
Hvordan kunne vi? Som jeg skrev først...
Jeg starter som regel med: "Kære Lindsay.
Selvom du absolut ikke er kær for mig,
efter hvad du gjorde."
Men efter et stykke tid med brevskrivning
kunne jeg sige "Kære."
Jeg forventede ikke at gå så langt,
men jeg tænkte for mig selv:
"Det her menneske er ked af det.
Hun skal sidde i fængsel."
Vi er bare blevet ved med at skrive.
DEN 10. JUNI 2017
BESØGTE DORI OG GENE LINDSAY I MONTANA
I skulle bare have set Dori og Lindsay.
De havde sørget for, at vi fik besøgslokalet for os selv,
og vi kunne høre Lindsays skridt ude på gangen.
Døren åbnedes.
Da hun kom ind, gik hun mod Dori, og Dori gik mod hende.
Lindsay siger:
"Jeg er så ked af det."
Dori siger:
"Jeg tilgiver dig, Lindsay. Jeg elsker dig."
De krammede.
-Jeg er ked af det. -Jeg elsker dig.
Det var unikt,
og så vidste Dori, at hendes tilgivelse var ægte,
og at hun elskede.
Jeg må erkende, at Lindsay har givet mig en masse glæder
ved sin forvandling.
Den, der tog min søns liv,
har sagt til mig: "Jeg er ked af det."
Og hun har modtaget tilgivelse.
Hun viser mig, hvordan jeg skal være over Herren,
som jo har tilgivet mig.
POLITI OG DOMSTOL
Det er den her.
STEVE HALLAM EFTERFORSKEDE OMSTÆNDIGHEDERNE OMKRING ROBBYS MORD
ROBBY OG LINDSAY MØDTES MED NOGLE VENNER
Du tilbragte altså fredag eftermiddag i Missoula med Robert Mast
og en pige ved navn Lindsay.
Hun var oppe at køre,
og de havde begge to drukket.
Hun var virkelig hooked på ham.
"Jeg er forelsket i Robby.
Jeg er super vild med ham."
De havde ikke kendt hinanden så længe.
LINDSAY HAUGEN MØDTE ROBBY DEN 20. AUGUST 2015
HUN SLOG HAM IHJEL DEN 15. SEPTEMBER
DE HAVDE KUN KENDT HINANDEN I 26 DAGE
Du har kendt en fyr i en måned,
og så siger han lige pludselig: "Ved du hvad?
Jeg har kendt dig i en måned, og du virker som en god pige.
Jeg vil gerne dø. Vil du slå mig ihjel?"
Det kan umuligt være sandheden.
Han talte meget om sin ekskæreste Kate, som er en fælles veninde,
og det gjorde hende ret gal.
De var sammen længe og havde noget, selvom de tit var adskilt.
Det lød, som om han savnede Kate.
Det var tydeligt, for han talte konstant om hende,
og det irriterede Lindsay meget.
Hvorfor tror du, de to var sammen?
Jeg ved det ikke, men hun havde en bil.
De talte om at køre mod nordøst,
og det er der, hvor Kate bor.
Han havde måske andre planer, og det gik op for hende.
Hun var meget jaloux og indså,
at Robby måske elskede hende mindre eller slet ikke.
Han brugte hende kun for at genfinde sin kæreste,
og det antændte sikkert hendes lunte.
Og så fik hun en perfekt lejlighed på parkeringspladsen bag Walmart.
ROBBY MASTS FAR, STEDMOR, BROR, STEDSØSTER OG VENNER
HAR NÆGTET AT DELTAGE I PROGRAMMET
MANGE AF DEM ER GALE OVER, AT ROBBYS MORDER FÅR LOV AT UDTALE SIG
ANDRE MENER, AT DORI OG GENE UDNYTTER ROBBYS DØD
TIL DERES EGEN FORDEL
Når folk siger til mig:
"Jeg ville aldrig tilgive den, der har myrdet mit barn,"
så føles det, som om jeg har forrådt ham.
Jeg forstår godt, at folk kan have svært
ved nogensinde at tilgive Lindsay.
Vi er mere sikre på det her end på noget som helst andet i livet:
Robby ville selv have ønsket, at vi tilgav Lindsay.
Jeg ved, at visse personer tvivler på, om Lindsay faktisk
er fuldstændig ærlig,
Jeg kan sagtens godtage Lindsays version,
men selvom det hele var planlagt med fuld koldblodighed og fuldt overlæg,
så skal vi stadigvæk tilgive.
Hun skulle være kørt på hospitalet,
så han kunne få noget hjælp.
Jeg ved det, Gene ved det, og hun ved det.
Hun har sagt det til os.
Jeg undskylder ikke det, hun har gjort.
Jeg ved bare, at der findes frelse.
Vi mener, at den, som Lindsay er nu,
og det liv, som hun lever,
er med til at give Robbys liv mening.
Når jeg siger det, mener jeg også at give Robbys død en mening.
Når folk hører min historie, så tænker de måske, at Dori krænker
eller ikke respekterer Robbys minde
ved at tale med mig.
Det forstår jeg godt.
Det kan være meget svært at begribe.
Men jeg kan ikke lade være med at tro, at Robby ville have ønsket det.
I DELSTATEN MONTANA
KAN INDSATTE OPNÅ PRØVELØSLADELSE, HVIS DE HAR AFSONET EN KVART DOM
OFRETS FAMILIE BLIVER TAGET I BETRAGTNING, NÅR DER SKAL TAGES BESLUTNINGER
LINDSAY HAUGEN KAN BLIVE LØSLADT I 2030
Mit forhold til Dori og Gene kan godt ses som et argument for en prøveløsladelse,
men det er ikke noget, der ligger mig direkte på sinde.
Håber jeg at komme ud en dag? Ja, klart.
Men jeg tror, at min tid her er en del af Guds plan,
og hvis Han ønsker, jeg skal være her i 60 år, se lad det ske.
ADGANG FORBUDT
UVEDKOMMENDE STRAFFES
Jeg ved ikke, om Robby havde de samme følelser for mig,
som jeg havde for ham.
Det var helt nyt.
Vi talte meget, og vi var meget tætte,
men jeg ved ikke...
...noget om hans mor eller om hans stedfar.
Da vi begyndte at ses,
talte han om at finde sammen med Kate igen.
Vi mødte nogle af hans venner, da vi var i Missoula
et par dage før hans mord,
og de talte alle sammen pænt om Kate.
Det gjorde mig jaloux.
Jeg følte mig såret og ikke værdsat.
Robby og jeg havde et skænderi om det.
Vi talte om det og skændtes om det.
Det er normalt, at folk tror, han ville tilbage til Kate,
for det var det sidste, de hørte.
Men han sagde, han ville blive hos mig,
og jeg troede ham.
Jeg tror stadig, at han mente det.
Skal jeg bare lytte?
Jeg ved, du kvalte ham.
Jeg ved, I rejste rundt.
Men jeg tror ikke på, at han bad dig om at tage hans liv.
Det var virkelig det, der skete,
men jo...
Jeg havde bare lyst til at kvæle nogen.
Det giver lidt mere mening.
Jeg havde ikke hørt det her længe, og det chokerer mig.
Jeg er flov.
Jeg skammer mig.
Jeg er ked af at have sagt noget så respektløst.
Det er rædsomt.
Jeg sagde, jeg havde lyst til at slå nogen ihjel,
fordi...
Han kaldte mig en løgner.
I mit forhold før Robby
blev jeg kaldt en løgner hele tiden, selv når jeg talte sandt.
Jeg opdagede, at hvis jeg ville have nogen til at holde op
med at kaldte mig en løgner,
så var den nemmeste løsning for mig bare at sige det, de ville høre.
Til dem, der tror, at det hele var noget, som jeg havde
planlagt og tilrettelagt
eller et ønske...
Jeg kan ikke ændre på deres overbevisning,
men det passer ikke.
Jeg ville ikke slå ihjel.
Når man har myrdet nogen, kan man ikke være normal.
Hvis jeg omfavner nogen,
så vil folk tænke: "Har hun rene hænder?
Er der noget galt med dem?"
Det føler jeg nogle gange.
Den eneste måde, jeg kan vise, hvor dybt jeg fortryder min gerning,
er at leve et anderledes liv
og være et godt menneske
for Robby og for hans nærmeste.
Hvis jeg kan gøre noget godt i mit liv,
så lever Robby videre gennem mig.
Hans liv får en mening.
Det er... måske aldrig nok, men jeg kan ikke gøre andet.
Det er det, jeg prøver på at realisere hver dag.
Tekster af: Rikke Schultz