Det jag vet nu
är att det fanns en massa människor som älskade Robby.
Jag älskade honom med, för han var underbar.
I FÖRENTA STATERNA DÖMS VARJE ÅR
MER ÄN 8 000 MÄNNISKOR FÖR MORD
FÄRRE ÄN 10% AV DEM ÄR KVINNOR
DET HÄR ÄR BERÄTTELSEN OM INTERN #3018877
Det är orättvist att Robby inte finns här.
Han var bara 25...
...och hade hela livet framför sig, men jag gjorde ett val.
Jag tog hans liv...
...och jag kan inte göra det ogjort.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Detta är en sann berättelse.
Jag börjar så.
Jag ville göra uppror, ställa till med kaos.
Jag såg på honom: "Låt se vem som dödar vem, va?"
Jag gjorde mitt val.
Jag tog hans liv.
Det var nåt jag aldrig hade för avsikt att göra,
eller hade önskat att göra.
Jag visste att jag skulle stiga ur bilen och mörda de två männen.
När han låg på knä framför mig minns jag bara att jag tryckte på avtryckaren.
Jag hade dödat dem båda.
Jag högg ihjäl dem.
MONTANAS KVINNOFÄNGELSE
-Kära nån. -Det hjälper inte.
Det är svårt att få den i rätt position.
Ja, det är konstigt.
2015 TOG LINDSAY HAUGEN SIN POJKVÄN ROBBY MASTS LIV
Jag heter Lindsay Haugen. Jag växte upp i Portland, Oregon.
Jag tyckte om att gå i kyrkan.
Jag älskade bibelstudier och att sjunga.
I high school var jag väldigt upprorisk.
Jag började med saker som jag inte skulle ha gjort tidigare.
Jag började röka marijuana, och började röra mig i andra kretsar.
PORTLAND OREGON GAMLA STAN
När jag var 15 rymde jag hemifrån.
Jag spenderade tiden i Portland på gatan, i väldigt tufft umgänge.
Jag gick direkt från att ha provat marijuana ett par gånger, till...
...att injicera metamfetamin.
Sen blev det heroin. Jag insåg att jag var beroende.
Jag var nog 16 år då.
Jag tog ett graviditetstest en dag.
Jag hade varit gravid i tre månader,
och jag hade just fyllt 17.
Jag förändrades precis då.
Jag slutade knarka, och jag ville bli förälder.
Jag ville göra bra ifrån mig, och ta hand om min son.
2003 ÅTERVÄNDE LINDSAY HAUGEN TILL SIN FAMILJ
HON VAR FRI FRÅN DROGBEROENDET OCH TOG VÄRVNING I NATIONALGARDET
LINDSAYS SON BODDE MED HENNES MOR UNDER HENNES MILITÄRTJÄNST
Jag älskade grundutbildningen och uniformen.
Jag älskade att kunna göra fler armhävningar än grabbarna.
Det var nog den bästa tiden i mitt liv.
Jag träffade en man i slutet på 2013.
Han var också i armén.
Nästan direkt var han elak mot mig när han drack whiskey.
Han blev galen över obetydligheter, eller påhittade saker, sånt han kom på själv.
Han gillade inte mitt arbete för det fanns för många attraktiva män där.
Jag sa att jag var van vid det. Jag hade alltid jobbat i den omgivningen,
den påverkade inte mig. Jag märkte dem inte ens.
Det spelade ingen roll. Han blev galen.
Han slog mig när jag körde bil ibland, för att få mig att säga det han ville.
Han ville höra att jag hade varit otrogen.
På nätterna kastade han mig i golvet och spottade tuggad mat på mig.
Han hällde öl på mitt huvud.
Han våldtog mig...
...på olika sätt.
Han kallade mig smutsig, och andra namn som jag inte vill upprepa.
Sen blev det värre.
Jag minns en gång när han...
...spottade på mig...
...när jag satt på toaletten. Jag reste mig och såg att han blockerade vägen ut.
Jag höjde armen för att slå, och då tog han min hand.
Sen tog han den andra med och mosade dem.
Jag skrek...
...tills han började förlöjliga mina skrik.
Jag slutade skrika och såg honom i ögonen, och jag kände att min hand bröts.
Och...
...sen tog han strypgrepp på mig.
Jag sa: "Om du gör det här, låt mig inte vakna, för jag orkar inte längre."
Han tog strypgrepp på mig,
och tvingade mig att se mig i spegeln. Han sa: "Se dig själv dö."
Sen blev det mörkt.
I JUNI 2015 FÄNGSLADES LINDSAY HAUGENS PARTNER FÖR ATTACKEN MOT HENNE
HON SLUTADE I NATIONALGARDET SAMMA ÅR
Jag satt hemma. Den enda jag hade att prata med var hunden.
Jag drack mycket. Jag vaknade och började dricka.
Jag drack tills jag somnade.
Sen vaknade jag och började om.
Det var galet.
LINDSAY HAUGEN TRÄFFADE ROBBY MAST FÖR FÖRSTA GÅNGEN PÅ EN FEST I AUGUSTI 2015
När vi möttes hade jag just avslutat ett svårt förhållande.
Han hade precis kommit ut från rehab i juni det året.
Det visste inte jag.
Det jag såg var ett vackert leende i en hög med tomma ölburkar på golvet.
Utan tröja, och med dreadlocks.
Och...
...väldigt bekymmerslös.
Han lutade sig tillbaka på sina händer och sa "hej", och...
...vi fick omedelbar kontakt.
Robby var helt inne på en sorts resande livsstil...
...men han levde ett tuffare liv än många andra.
Han hoppade på godståg och åkte med dit de skulle.
Han liftade hit och dit.
Han reste hela tiden och stannade inte länge på samma plats.
Jag sa: "Du kan få bo hos mig.
Du behöver inte göra nåt. Var bara där när jag kommer hem."
Då sa han: "Samma plats fungerar inte. Jag måste iväg."
"Då följer jag med", sa jag.
Ibland på resorna sjöng jag för honom. Då såg han på mig och sa: "Jag älskar dig."
Jag bara avgudade honom. Han var min bästa vän.
Ibland trodde jag att han skulle
behandla mig dåligt, eller anklaga mig för nåt, eller tycka illa om mig...
...men det gjorde han inte.
Det värdesatte jag högt.
Jag älskade det så mycket.
Sen kom den gången vi var ute och körde...
Vi var nog i Montana, och...
Jag njöt av omgivningen och tänkte:
"Det här är fantastiskt. Bara titta", och...
...han ser på mig och tar min hand, och säger:
"Jag önskar att jag var lycklig med dig, men det är jag inte.
Det beror inte på dig."
Det förstörde mig fullständigt.
Han sa att han ville se hur nästa liv skulle bli.
Han led.
Han pratade om eller gjorde rörelser som om han sköt sig själv i huvudet.
Han pratade om hur han ville dö, att han var trött.
Jag försökte hålla tillbaka honom.
"Robby, du är bättre än så. Du har så mycket att leva för."
Jag tog det personligt,
som om jag inte räckte till för att göra honom nöjd.
En dag såg han på mig och sa: "Lindsay, jag är trött.
Jag vill inte göra det här längre.
Jag vill bara dö."
Då sa jag...
"Jag vet ett sätt som inte gör ont.
Du blir bara medvetslös, och sen vaknar du inte igen."
Han såg på mig och ögonen glittrade. Han sa: "Gör du det för mig?"
Jag sa: "Robby, jag älskar dig. Jag gör allt för dig."
Då sa han: "Okej."
Det knäckte mig. Jag bröt ihop och bara grät.
Då sa han: "Nej." Han ville inte se mig gråta eller vara ledsen.
Han höll om mig och sa:
"Förlåt. Jag menade det inte. Snälla, var inte ledsen."
Han höll om mig och sen sov vi.
När jag vaknade på morgonen sa jag:
"Förlåt att jag inte kunde göra det igår. Jag trodde inte att du var så redo."
Då sa han:
"Jag kan inte förvänta mig att du gör det."
Då brast mitt hjärta igen.
Jag tänkte att han skulle säga: "Vi var ju fulla, jag menade det inte", eller...
..."bra att du inte gjorde det, idag är en vacker dag".
Men han sa:
"Jag kan inte förvänta mig att du gör det."
Det kändes som om jag svikit honom igen.
När vi kom till Billings parkerade vi på Walmart.
Vi hade vin att dricka. Vi njöt av solen.
Vi satte oss i bilen.
Då gör han rörelsen igen,
som om han sköt sig själv i huvudet.
Och jag...
...kände mig som att jag svek honom igen. Jag tyckte att...
...vi hade en trevlig dag,
men nu vill han bara dö igen.
Jag frågade: "Vill du verkligen det?"
Då sa han: "Ja."
Jag sa: "Är du säker på det?"
"Ja", sa han.
Då sa jag: "Okej."
Jag satt på mittkonsolen och sa: "Kom hit."
Och han kom till mig.
Och jag lade...
...armarna runt hans hals,
och sen böjde han på huvudet.
När jag började kändes det som att jag inte skulle klara det.
Jag klämde åt, och jag kände att det inte vart hårt nog.
Därför la jag min andra arm bakom hans hals,
och klämde åt tills han var medvetslös.
Och...
...han skakade.
Jag trodde att han höll på att vakna, och att han skulle stoppa mig.
Sen slutade han att skaka.
Och jag förstod att jag måste därifrån.
Jag spände fast honom, och...
...körde ut från parkeringsplatsen.
Då insåg jag att jag inte visste var jag var.
Och...
...jag tittade...
Jag tittade på Robby, för han visste alltid vart vi skulle. Och...
Och jag sa: "Gullet, vart ska jag köra?"
Det såg ut som om han sov.
Jag började fundera på hur jag skulle få honom tillbaka.
Jag körde ut i all trafik och korsade körfälten och parkerade.
Jag knäppte upp hans bilbälte och satte honom på mittkonsolen,
och började med hjärt-lungräddning. Jag gav mun-till-mun och hörde...
...luft strömma in, och nåt verkade hända. Jag bad honom: "Snälla Robby, vakna!"
Då knackade det på rutan.
Nån sa: "Ursäkta mig."
Där stod en polis.
"Jag har dödat honom", sa jag.
"Återuppliva honom, snälla du."
Det här var en bra tid.
Där är Robby.
Jag heter Dori Greeson,
och jag föddes och växte upp i Tampa, Florida.
Jag älskar den där.
Robby var min son.
Jag träffade min första man, Bob Mast...
...när jag var 24 år.
Vi fick vår första son, Benjamin,
och sen fick vi vår andra son, Robby, 1990.
Robby var kul.
Han var utåtriktad.
Jag älskade honom högt. Han var så dyrbar för mig.
Jag heter Gene, och jag blev...
...del av den här familjen i maj, 1996.
Jag blev...
Jag hade varit Robbys styvfar i...
Jag gissar på 12 år innan de flyttade ut.
Jag tycker att det var 12 bra år.
NÄR ROBBY VAR 18 LÄMNADE HAN FAMILJEHEMMET I CLEARWATER
Jag visste inte när jag skulle få träffa honom igen eller vart han skulle.
Gene och jag stod på gatan och jag bara kollapsade...
...i armarna på Gene. Jag tänkte: "Vart ska han? Vad ska han göra?"
Det tog ett år och 24 dagar
innan vi hörde av honom.
Orsaken till att vi inte hörde av honom så ofta
var för att han visste att hans livsstil inte skulle tilltala oss,
framför allt om han hörde av sig när han drack.
Vi skulle märka det. Han visste att vi skulle bli ledsna.
Vi var ovetande om mycket.
DE KOMMANDE SEX ÅREN HADE DORI OCH GENE ENDAST SPORADISK KONTAKT MED ROBBY
SISTA GÅNGEN DE SÅGS VAR I DECEMBER 2014
Han la in sig själv på rehab för alkohol i maj.
Jag pratade med de som övervakade honom.
Alla sa att han klarade sig bra.
Vi trodde han skulle höra av sig när han kom ut. Vi hörde aldrig av honom igen.
Fyra månader senare får vi beskedet att han var död.
Det var den 17:e september.
En kvinna ringde och sa bara att Robby var död, utan omskrivning.
Jag blev chockad. Jag kunde inte tro det. Vad var det?
Jag bara skrek ock skrek.
Jag skrek efter Robby: "Robby! Kom tillbaka!"
Som om han skulle kunna höra mig och återvända.
När jag fick höra att han hade mördats blev jag upprörd över att nån...
...skulle kunna döda Robby.
Förstår ni? Han var snäll. Han var god.
Han hade problem. Jag trodde att nån dödat honom
för att de inte tyckte att han var värd nåt. Jag hatade det.
Sen läste jag att det var den här kvinnan.
Enligt tidningen var hon hans flickvän. Jag tänkte:
"Nej. Vem är hon? Varför skulle hon döda Robby?"
BILLINGSPOLISEN
Det är inte varje dag vi har nåt sånt i Billings...
En kvinna anklagad för ett så hemskt brott.
Inte bara det, men en kvinna som använde sina egna händer
för att begå brottet.
Jag heter Steve Hallam.
Jag har jobbat på Billingspolisen här i Montana i ungefär 14 år.
När Lindsay gick in i intervjurummet...
...visste jag ungefär hur Robby hade dött.
Jag ville ta reda på exakt vad som hände, och varför.
När började han be dig göra slut på hans liv?
För cirka en vecka sen.
Hur kom det upp?
Vi drack en massa vin och blev fulla, och han bara sa...
"Jag är inte lycklig här. Jag vill bara dö. Jag vill försvinna."
Jag sa: "Hör på...
Jag är en stor, stark tjej.
Jag kan göra det, utan att det gör ont.
Jag lovar dig det.
Om du verkligen vill det här så ger jag dig det, för jag älskar dig."
Sällan, om ens nånsin, tills nu, har jag hört nån be om att få bli dödad.
Jag har varit polis länge. Om nån vill avsluta sitt liv
finns det många andra sätt att göra det på.
Låt oss återvända till idag, på morgonen.
Vad pratade ni om när ni låg på marken bakom er Tahoe på Walmarts parkering?
Inget speciellt. Vi skulle försöka skaffa mer dricka.
-Jaha? Ni bara pratade? -Ja.
Vi bara var där för att...
Enligt Lindsays vittnesmål fram till den tidpunkten
är de berusade och pratar om hur bra allt är. Nån minut senare sitter de i bilen.
Helt plötsligt påstår hon att Robby säger att han inte är lycklig.
Han vill dö, och han vill att hon dödar honom.
Det verkade inte vettigt.
Visa hur du gjorde.
Jag tog strypgrepp på honom så här...
Okej.
Tills han verkade få nån sorts kramp.
Sen svimmade han. Då tänkte jag: "Okej."
När han väl var medvetslös
höll jag för hans näsa och mun
-och höll hans käkar stängda. -Okej.
Sen fick han fradga runt munnen.
Jag trodde att han var död och släppte honom. Då fick han kramp igen.
Jag sa: "Ska jag verkligen göra det, Robby? Jag vill inte."
Han lyfte bara tillbaka min hand igen.
Jag sa: "Okej, de är..."
Det där är en lögn.
Om man lyssnar noga så säger hon att han tog tag i hennes hand
och la tillbaka den över sin mun.
Om man är medvetslös
kan man inte ta tag i nån och lägga tillbaka någons hand över sin mun.
Det kan inte ha hänt.
Allt hon gjorde mot honom var på eget bevåg. Punkt slut.
Vad tänkte du göra med Robbys kropp?
Det var en svår nöt att knäcka.
Hela jävla saken var jobbig.
Jag tänkte leta upp nåt öde område och bara dumpa honom där.
Efter att hon tagit Robbys liv
skulle hon hitta en plats att begrava honom, en avlämningsplats.
Det gör ju saken svårare för henne, baserat på hennes vittnesmål.
Sen skulle hon åka till Washington och låtsas som om hon aldrig träffat Robby.
Det visar tydligt hur mycket hon älskade Robby.
Hon älskade inte honom. Hade hon gjort det hade hon aldrig begått dådet.
Även om han bad dig om det, varför gjorde du det?
Nu har vi kommit till punkten där intervjun har blivit till ett förhör.
Jag blev förvånad och chockad över vad hon sa sen.
Lindsay, så här ligger det till, okej? Jag har gjort det här ett tag.
Jag tror på händelseförloppet, att ni var ute och reste.
Jag tror inte på att han var ledsen och bad dig att döda honom.
Det var precis vad som hände.
Men, ja...
Jag ville ju döda nån med mina bara händer.
Ja, det låter mer troligt, tycker jag.
Det hon sa där var chockerande.
Jag har aldrig hört nåt sånt i ett intervjurum tidigare.
Du ville alltså veta hur det kändes att döda nån
med dina bara händer?
-Typ, men nej. -Okej.
-Han bad mig också om det. -Vänta. En sak i taget.
-Du vill att jag ska framstå som boven. -Nej. Har jag kallat dig det?
-Nej. -Bär du handklovar?
-Nej. -Har jag fem killar till här,
för att jag är skiträdd?
Du borde vara rädd. Jag skämtar.
-Nej. -Förstår du mig?
-Ja. -Okej. Du sa just
att du ville se hur det kändes
att döda nån med dina bara händer.
Hur började du tänka så?
Var det saker du upplevt tidigare?
Min förra fästman bröt min hand så här.
Och sen tog han... Förstår du?
Som jag gjorde med Robby. Han försökte strypa mig.
Jag vaknar på golvet. Det är som att vara under vatten,
men det var jag inte. Han försökte kväva mig, och...
Jag ville väl betala tillbaka lite, men inte mot nån som var så gullig som Robby.
Han ville göra det. Och jag...
Jag såg möjligheten, antar jag.
Okej.
"Jag såg möjligheten."
Det är fallet i ett nötskal.
Rätt läge. Han kan inte kämpa emot.
"Vi är på obekant mark. Ingen känner oss. Jag är redo. Låt oss få det överstökat.
Jag vill ta någons liv."
Hennes egna ord. Man kan inte säga emot videon och det som Lindsay själv säger.
Jag tror att Lindsay försöker måla upp en bild av sig själv där hon förminskar
hur hon verkligen är.
Hon är en väldigt kalkylerande mördare.
LINDSAY HAUGEN ERKÄNDE SIG SKYLDIG OCH DÖMDES TILL 60 ÅRS FÄNGELSE
Vad har vi här?
Vi har ett samtal klockan sju.
-Det blir nio. -Står det sju?
-Ja, här, sju. -Okej.
Klockan nio, vår tid.
-Jaha, det blir två. -Ja, två samtal på raken.
Dori och jag har jobbat som pastorer i fängelser i mer än 14 år.
De flesta vi har träffat
har förändrat sig från hur de var innan de åkte in i fängelse.
Vi har medkänsla
för de som har förlorat sin frihet p.g.a. sin egen dumhet
och sina egna dåliga val.
Tyst nu, hon kanske hör av sig nu.
-Hej. -Hej på er.
Hej. Det gjorde du bra.
-Gick du... -Okej.
Gick du tidigare?
Nej, vi gick samtidigt, men nån annan använde telefonen.
-Jag gick en sväng. -Bra.
-Missade du nåt? -Nej.
Jag måste skriva upp överträdelsen, du var 50 sekunder för sen.
-Attans. -Ja, förbättra det.
Du sköter dig så bra. Jag vet.
Faktiskt var det så att i fredags, när Dori hade problem med datorn,
då var jag ungefär 30 sekunder sen.
-Och jag märkte inget. -Jaså? Och det säger du nu?
Ja.
Berätta allt, då.
-Hur var helgen? -Fantastisk.
Jag är nyast i kören och har jättekul.
Jag kunde förlåta Lindsay
-för att Gud förlåter mig. -Vi gick till volontären
och bad att få sjunga en sång.
Att hålla fast vid gammalt groll kan göra en så förbittrad att man förstörs.
Kan du sjunga den för oss nu?
Vill du det?
-Okej. -Det var ett tag sen jag fick höra den.
Hur många gånger
Har jag känt min skam
Att se vad jag gjort fel ropa mitt namn
Om du tar dig tid att lyssna
Hör du det samma
Dina synder är förlåtna
Och du är hel
Inte skyldig
Amen.
SUNCOASTKYRKAN
Tack. LIndsay. Vad fint att höra dig sjunga. Nu tar vi farväl.
-Vi älskar dig. Hej då. -Ring när du vill. Hej då.
Det är viktigt att få ut budskapet
om förlåtelse, både att ta emot och att ge.
TIO MÅNADER EFTER MORDET PÅ DERAS SON
SKREV DORI OCH GENE TILL LINDSAY OCH FÖRLÄT HENNE
VARFÖR FÖRLÅTA?
Vi förlät henne på riktigt i början.
Det vi inte hade, och som man ser nu är kärleken till Lindsay.
Hur vore det möjligt? Jag skrev i mitt första brev...
Jag brukar börja med "Kära Lindsay",
men jag ser dig inte som "kär", med tanke på vad du gjort.
Men det tog inte lång tid förrän jag började skriva "Kära Lindsay".
Jag trodde inte det skulle gå så långt.
Jag kände på mig att den här fina människan är ledsen.
Hon får betala för det i fängelset.
Och vi har fortsatt att skriva hela tiden.
DEN 10:E JUNI, 2017,
BESÖKTE DORI OCH GENE LINDSAY I MONTANA
Jag önskar att ni varit med när Dori träffade Lindsay.
Vi satt i ett besöksrum som de tömde för vår skull.
Lindsay kommer in. Vi hörde hennes steg i korridoren.
Dörren öppnas.
Hon kommer in och går mot Dori. Dori går mot henne.
Och Lindsay säger: "Jag ber så hemskt mycket om ursäkt."
Och Dori säger:
"Jag förlåter dig, Lindsay. Jag förlåter dig. Jag älskar dig."
Sen kramades de.
-Förlåt mig. -Jag älskar dig, Lindsay.
Det var så fint,
och Dori visste att hennes förlåtelse var äkta, hennes kärlek var äkta.
Jag måste erkänna att Lindsay har gett mig mycket glädje,
med sättet hon reagerat på.
Personen som tog min sons liv
ber om ursäkt,
och får vår förlåtelse.
Jag måste bete mig som hon gentemot min frälsare,
den som har förlåtit mig.
POLIS- OCH DOMSTOLSBYGGNAD
Det här...
KRIMINALARE STEVE HALLAM UNDERSÖKTE OMSTÄNDIGHETERNA KRING ROBBYS MORD
Tillbringade ni fredag eftermiddag i Missoula med Robby, Robert Mast,
och hans flickvän, Lindsay?
Hon var ganska intensiv. De hade druckit båda två.
Hon var helt besatt av honom.
Hon sa: "Jag är kär i Robby. Jag gillar honom verkligen."
Men de hade inte känt varandra så länge.
LINDSAY HAUGEN TRÄFFADE ROBBY DEN 20:E AUGUSTI 2015
HON DÖDADE HONOM DEN 15:E SEPTEMBER
DE HADE KÄNT VARANDRA I 26 DAGAR
Man har känt nån i fyra veckor, och helt plötsligt säger de: "Vet du vad?
Jag har känt dig i fyra veckor. Du verkar vara en fantastisk tjej.
Jag vill inte leva längre. Kan du döda mig?" Så var inte händelseförloppet.
Han pratade mycket om sin tidigare tjej, Kate, som är en gemensam vän.
Det gjorde henne sur.
De var ihop i länge, och hade ett starkt band, fastän de ofta var ifrån varandra.
Det var vad han sa - han saknade Kate.
Det var uppenbart. Han bara pratade om henne.
Och Lindsay störde sig på det.
Varför tror ni att Robby umgicks med Lindsay?
Säg det. Hon hade en bil han kunde åka i.
De pratade om att åka åt nordost, och Kate fanns i det området.
Han hade kanske ett underliggande motiv och hon kom kanske på det.
Hon bar på svartsjuka, hon visste att...
...hon älskade Robby mer än han älskade henne, om han ens älskade henne alls.
Han använde henne för att återfå sitt livs kärlek, Kate.
Det var som att hälla bensin på en brasa.
Och tillfället var precis rätt på Walmarts parkering i Billings, Montana.
ROBBY MASTS FAR, STYVMOR, BROR, STYVSYSTRAR OCH VÄNNER
VILLE INTE DELTA I DEN HÄR FILMEN
FLERA AV DEM ANSÅG ATT DET VAR FEL ATT ROBBYS MÖRDARE SKULLE FÅ HÖRAS OFFENTLIGT
VISSA ANSÅG ÄVEN ATT DORI OCH GENE UTNYTTJADE ROBBYS DÖD
FÖR ATT FRÄMJA SIN EGEN SAK
När folk säger till mig:
"Jag skulle aldrig kunna förlåta nån som dödat mitt barn",
då känns det som om de tycker att jag förrått honom.
Jag förstår de som har svårt att förlåta, och även de som inte har förlåtit Lindsay.
Vi är så övertygade som det går att vara
om att Robby hade velat att vi skulle förlåta Lindsay.
Vissa tvivlar på om Lindsay är helt ärlig.
Jag har inga problem med att acceptera Lindsays berättelse.
Även om man säger att dådet var planerat, och att det var av ondo,
så anser jag att vi ändå måste förlåta henne.
Hon borde ha fört honom till ett sjukhus så han hade fått den hjälp han behövde.
Jag vet det. Gene vet det. Hon vet det.
Hon sa det till oss.
Men jag ursäktar inte det hon gjorde.
Jag bara vet att frälsning finns på riktigt.
FARA MATA EJ ELLER STÖR
Vi tror att Lindsays utveckling,
och det liv som hon lever hjälper till att ge Robbys liv mening.
Och då kan man väl också säga att det ger mening till Robbys död.
TILLTRÄDE FÖRBJUDET
Folk hör om det, och de tror kanske att Dori skadar
minnet av sin son, eller inte respekterar det genom att vara min vän.
Jag kan förstå dem.
Det är svårt att fatta.
Men jag tänker ändå att Robby nog hade velat ha det så här.
I STATEN MONTANA
KAN INTERNER FRIGES VILLKORLIGT EFTER ATT HA AVTJÄNAT EN FJÄRDEDEL AV SIN DOM
STÖDET FRÅN OFFRETS FAMILJ TAS I BEAKTANDE AV FRIGIVNINGSMYNDIGHETEN
LINDSAY HAUGEN KAN FRISLÄPPAS 2030
Mitt förhållande med Dori och Gene kan nog gynna ett eventuellt frisläppande,
men det är inget som jag tänker på.
Hoppas jag på att komma ut en dag? Ja, absolut.
Men jag tror att Gud har placerat mig här av en anledning.
Och om han...
...vill att jag ska stanna här i 60 år så gör jag det.
TILLTRÄDE FÖRBJUDET
ÖVERTRÄDELSE MEDFÖR ÅTAL
Jag vet inte om Robby kände lika starkt för mig...
...som jag för honom.
Vi hade just träffats.
Vi pratade mycket och stod varandra nära,
men jag visste inte ens...
...hur hans mamma var, eller att han hade en styvfar.
När jag började umgås med Robby
pratade han om att åka och skörda betor och återförenas med Kate.
Vi träffade hans vänner i Missoula,
några dagar innan han mördades.
Alla pratade väl om Kate.
Det gjorde mig svartsjuk.
Jag blev sårad och kände mig obetydlig.
Och...
...Robby och jag bråkade om det.
Vi pratade om det, och vi bråkade om det.
Det förvånar mig inte att folk trodde att han skulle träffa Kate.
Det var nog sista gången nån hörde av honom.
Han sa att han ville stanna med mig,
och jag trodde på honom.
Jag tror fortfarande att han menade allvar.
Bara lyssna på det?
Jag tror på händelseförloppet, att ni var ute och reste.
Jag tror inte på att han var ledsen och bad dig att döda honom.
Det var precis vad som hände.
Men, ja...
Jag ville ju döda nån med mina bara händer.
Det låter mer troligt, tycker jag.
Jag har inte lyssnat på det där på länge. Jag blir chockerad.
Jag blir förlägen.
Jag skäms.
Jag är ledsen över att min attityd var så nonchalant.
Det är förfärligt.
Jag sa att jag ville veta hur det kändes att döda nån med mina händer för att...
Jag blev kallad lögnare igen.
Och i förhållandet före Robby
kallades jag lögnare hela tiden, fastän jag var ärlig.
Jag kom på att det lättaste sättet
att inte kallas lögnare
var att låta personen som kallade mig lögnare få höra det den ville höra.
Om nån tror att det här var nåt som jag hade...
...sökt efter eller planerat...
...eller velat göra...
Jag tror inte att jag kan ändra någons inställning, men så var det inte.
Jag har aldrig velat döda nån.
När man väl har dödat kan man inte känna sig normal längre.
Jag vågar knappt krama nån.
Folk tittar på mina händer som om... Är de smutsiga?
Är det nåt fel på dem?
Ibland känns det så.
Det enda sättet jag kan visa att jag ångrar mig
är genom att leva livet annorlunda,
och vara så bra som det bara går,
för Robby och för alla som jag sårat genom att döda honom.
Om jag kan göra nån skillnad, och göra nåt bra med livet
så lever Robby vidare genom mig.
Som om hans liv fortfarande har mening. Det kanske...
...inte räcker, men det är allt jag kan ge.
Så tänker jag leva, och det gör jag varje dag.
Undertexter: Mats Nilsson