Det jeg vet nå
er at det var mange der ute som var glad i Robby.
Jeg var glad i ham også, fordi han var herlig.
I USA BLIR HVERT ÅR
MER ENN 8000 MENNESKER DØMT FOR DRAP
OG AV DISSE ER MINDRE ENN 10% KVINNER
DETTE ER HISTORIEN TIL INNSATT #3018877
Det er urettferdig at Robby ikke er her.
Han var bare 25...
og hadde hele livet foran seg,
men jeg gjorde det valget.
Jeg tok livet hans...
og jeg kan ikke gjøre det ugjort.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Dette er en sann historie.
Jeg begynte slik.
Jeg ville gjøre opprør. Jeg ville skape kaos.
Om det var en dør, åpnet jeg den.
La oss se hvem som dreper hvem?
Jeg gjorde det valget.
Jeg tok livet hans.
Det er noe som
jeg ikke hadde tenkt å gjøre.
Jeg ønsker jeg ikke gjorde det.
Jeg visste jeg skulle gå ut av den bilen og drepe de to mennene.
Og da han knelte foran meg,
er alt jeg husker at jeg trakk av.
Jeg drepte begge to.
Jeg stakk dem til døde.
I HENDENE HENNES
MONTANA KVINNEFENGSEL
-Herregud. -Det hjelper ikke.
Det er vanskelig å få det riktig.
Ja, det er rart.
I 2015 DREPTE LINDSAY HAUGEN KJÆRESTEN SIN ROBBY MAST
Jeg heter Lindsay Haugen.
Jeg vokste opp i Portland i Oregon.
Jeg likte å gå i kirken.
Jeg elsket å studere Bibelen og jeg elsket å synge.
På videregående ble jeg veldig opprørsk
og begynte å gjøre ting jeg tidligere ville ha sagt nei til
Jeg begynte å røyke marihuana og henge med feil folk.
GAMLEBYEN I PORTLAND OREGON
Da jeg var rundt 15
begynte jeg å rømme hjemmefra.
Jeg brukte resten av tiden i Portland i gatene,
og var sammen med røffe folk.
Jeg gikk rett fra..
å prøve marihuana et par ganger, til...
å bruke metamfetamin, med nål.
Og derfra, ble det...
heroin, og jeg innså at jeg var hekta.
Da var jeg antagelig 16.
En dag bestemte jeg meg for å ta en graviditetstest,
og det viste seg at jeg var tre måneder på vei,
og jeg hadde akkurat fylt 17.
Jeg forandret meg der og da.
Jeg sluttet med narkotika,
og jeg ville bli en forelder.
Jeg ville gjøre det bra, og ville ta meg av sønnen min.
I 2003 VENDTE LINDSAY HAUGEN TILBAKE TIL FAMILIEN SIN
SIDEN HUN VAR RUSFRI VERVET HUN SEG TIL NASJONALGARDEN
LINDSAYS SØNN VAR HOS MOREN HENNES MENS HUN VAR I MILITÆRET
Jeg elsket grunnopplæringen. Jeg elsket uniformen.
Jeg elsket det at jeg kunne ta fler push-ups enn guttene,
og det var antagelig den beste perioden av livet mitt.
Jeg møtte en mann i slutten av 2013.
Han var også i hæren.
Nesten med en gang,
var han slem mot meg da han drakk whiskey.
Han kunne klikke på grunn av helt uvesentlige ting,
og ting som bare fantes oppe i hodet hans.
Han sa at han ikke likte jobben min,
fordi det var for mange attraktive menn der.
Og... jeg sa jeg var vant til det. Det er det jeg alltid jobber med,
og det gjør meg ikke noe. Jeg legger ikke merke til dem.
Men det hjalp ikke. Det gjorde ham gal.
Han slo meg mens jeg kjørte et par ganger,
for å få meg til å si det han ville jeg skulle si.
Han ville at jeg skulle si at jeg ikke var trofast.
Jeg husker netter der han kastet meg i gulvet
og spyttet ferdigtygd mat på meg,
helte øl i hodet mitt...
voldtok meg...
på alle måter
og kalte meg skitten, kalte meg ting jeg ikke vil gjenta.
Og det ble verre.
Jeg husker en gang han...
spyttet på meg...
mens jeg var på badet.
Og, da jeg reiste meg...
visste jeg at han hadde blokkert veien ut.
Jeg løftet armen for å slå ham, og han holdt fast hånden min.
Så tok han den andre hånden min, og klemte dem hardt.
Jeg skrek...
til han begynte å latterliggjøre skrikene mine.
Så jeg sluttet å skrike, og så ham inn i øynene,
og kjente at hånden min brakk.
Og...
han begynte å kvele meg.
Og jeg sa: "Om du skal gjøre dette, ikke la meg våkne igjen,
for jeg klarer ikke dette lenger."
Så han fortsatte å kvele meg,
og lot meg se på meg selv i speilet, og sa: "Se deg selv dø."
Så ble det svart.
I JUNI 2015 BLE LINDSAY HAUGENS SAMBOER FENGSLET FOR ANGREPET PÅ HENNE
HUN FORLOT NASJONALGARDEN SAMME ÅR
Jeg var hjemme hele tiden, uten noen andre enn hunden min å snakke med,
og jeg drakk mye.
Og våknet og fortsatte å drikke.
Jeg drakk til jeg sovnet igjen.
Jeg våknet opp og begynte å drikke igjen.
Det føltes helt uvirkelig.
LINDSAY HAUGEN MØTTE ROBBY MAST PÅ EN HJEMMEFEST I AUGUST 2015
Da jeg møtte Robby hadde jeg akkurat kommet meg ut av et vanskelig forhold,
og han hadde akkurat kommet ut fra rehabilitering i juni samme år.
Men jeg visste ikke det.
Alt jeg visste var at det var et
vakkert smil som satt i en stor haug av tomme ølbokser midt på gulvet,
uten skjorte og med dreadlocks.
Og...
veldig bekymringsløs.
Han lente hodet på hendene sine,
og bare sa: "Hei!" og...
det var en umiddelbar forbindelse.
Robby var helt oppslukt av det han kalte livsstilen med å reise...
men han reiste hakket røffere enn de fleste.
Han ville hoppe på godstog
og bli med dit det dro,
haike, samme hvor,
bare reise, og aldri bli på ett sted lenge.
Og jeg sa: "Jeg kan gi deg et sted å være.
Du behøver ikke å gjøre noe. Bare vær der når jeg kommer hjem."
Han sa: "Jeg kan ikke være på ett sted lenger. Jeg må reise."
Og jeg sa: "Ok. Da blir jeg med deg."
Det var tider da vi var på vei et sted og jeg sang for ham,
og han bare på meg og sa: "Jeg bare elsker deg."
Jeg forgudet ham.
Han var min beste venn.
Det var stunder da jeg forventet at han
skulle behandle meg dårlig, eller beskylde meg for noe, eller synes ille om meg...
men han gjorde ikke det.
Og jeg satte pris på det.
Jeg elsket det.
Men det var en gang vi kjørte...
Jeg tror vi var i Montana da, og...
jeg så på landskapet, bare nøt det, og tenkte:
"Dette er fantastisk. Se på dette", og...
han ser på meg, holder hånden min, og sier...
"Jeg ønsker jeg kunne være lykkelig med deg,
men jeg er ikke det.
Og det er ikke deg."
Og det bare knuste meg.
Han sa flere ganger at han ville se hva det neste livet ville bli.
Det var sårende.
Han snakket hele tiden og gestikulerte
som om han skjøt seg selv i hodet.
Snakket om hvordan han ville dø, snakket om hvor sliten han var.
Og jeg prøvde å holde ham fra det.
"Robby, du er bedre enn som så. Robby, du har så mye å leve for."
Jeg tok det personlig,
som at jeg ikke var nok til å gjøre ham lykkelig.
En dag så han på meg, og igjen sa han: "Lindsay, jeg er sliten.
Jeg vil ikke dette lenger.
Jeg vil bare dø."
Så jeg sa...
"Jeg vet en måte å gjøre det på som ikke gjør vondt.
Du blir bare bevisstløs, og våkner aldri igjen."
Han så på meg, og øynene skinte,
og sa: "Vil du gjøre det for meg?"
Jeg sa: "Robby, jeg elsker deg. Jeg vil gjøre hva som helst for deg"
Og han sa: "Ok."
Og det ødela meg, jeg brøt sammen og gråt så hardt.
Og så sa han: "Nei."
Han hatet å se meg trist. Han hatet å se meg gråte.
Så holdt han omkring meg og sa:
"Nei. Unnskyld. Jeg mente det ikke. Ikke vær lei deg, vær så snill."
Han bare holdt meg og vi sov den natten.
Neste morgen våknet jeg, og sa:
"Unnskyld, jeg kunne ikke gjøre det i går kveld.
Jeg forventet ikke at du skulle være så klar."
Og han sa...
"Jeg kunne ikke forvente at du skulle gjøre det for meg."
Og så, igjen, ble hjertet mitt knust.
Jeg forventet at han skulle si:
"Nei, vi vare bare fulle. Jeg mente det ikke", eller...
du vet: "Jeg er glad du ikke gjorde det, fordi i dag er en bra dag", eller noe.
Men nei, han sa:
"Jeg kunne ikke forvente at du skulle gjøre det for meg."
Så jeg følte at jeg hadde sviktet ham igjen.
Da vi kom til Billings, satt vi på parkeringsplassen til Walmart.
Vi drakk vin. Vi nøt solen.
Vi gikk inn i bilen igjen,
og han gestikulerte igjen,
at han skjøt seg selv i hodet.
Og jeg...
Jeg følte at jeg sviktet ham igjen, mens jeg...
jeg trodde vi hadde en fin dag,
men så gjør han det igjen, han vil bare dø.
Og jeg spurte: "Er det virkelig det du vil?"
Og han sa: "Ja."
Og jeg sa: "Er du sikker?"
Og han sa: "Ja."
Så jeg sa: "Ok."
Så jeg satt i midten av bilen, og sa til ham: "Kom hit."
Og han kom til meg.
Og jeg la...
armene mine rundt halsen hans,
og han bøyde bare hodet sitt.
Da jeg begynte, føltes det ikke som om jeg kunne gjøre det.
Jeg klemte, men jeg kjente det ikke var hardt nok.
Så jeg,
la den andre armen bak nakken hans
og klemte til han ble bevisstløs.
Og...
han ristet.
Jeg trodde kanskje han våknet til.
Jeg trodde kanskje han ville stoppe meg.
Men så sluttet han. Han sluttet å riste.
Jeg visste jeg måtte dra.
Så jeg tok på ham bilbeltet... og...
jeg kjørte ut av parkeringsplassen,
og innså at jeg ikke ante hvor jeg var.
Og jeg...
Jeg så...
Jeg så på Robby, for han visste alltid hvor vi skulle. Og...
Jeg sa: "Kjære, hvor drar vi?"
Han så ut som om han sov.
Og jeg begynte å lure på
hvordan jeg kunne få ham tilbake.
Og jeg var i trafikken, krysset filer og kom meg inn på en parkeringsplass,
og tok av ham setebeltet, la ham i midten av bilen,
og begynte hjerte-lunge-redning.
Og jeg pustet inn i ham, og hørte...
at, luften gikk inn,
og det var som om noe skjedde. Jeg ba ham: "Robby, vær så snill, våkne!"
Og så hørte jeg noen banke på vinduet.
Og noen sa: "Unnskyld meg."
Og det var en politimann.
Jeg bare sa til ham: "Jeg drepte ham.
Vær snill å gjenoppliv ham."
Dette var en god tid.
Der er Robby.
Jeg heter Dori Greeson,
og er født og oppvokst i Tampa i Florida.
Jeg elsker dette.
Robby var sønnen min.
DU ER EN FANTASTISK DAME
Jeg møtte den første mannen min, Bob Mast...
DORI GREESON ROBBYS MOR
...da jeg var 24.
Vi hadde den første sønnen vår, Benjamin,
og så hadde vi den andre sønnen vår, Robby, i 1990.
Robby var morsom.
Han var utadvent.
Selvfølgelig elsket jeg ham veldig høyt. Han var så dyrebar.
Jeg heter Gene, og jeg ble faktisk...
GENE GREESON ROBBYS STEFAR
...en del av denne familien i mai 1996.
Jeg ble...
Jeg hadde vært Robbys stefar i omtrent...
jeg antar, 12 år før de dro hjemmefra.
Og jeg syns vi hadde 12 gode år.
DA ROBBY VAR 18 FORLOT HAN FAMILIENS HJEM I CLEARWATER
Jeg visste ikke når vi ville se ham igjen. Jeg ante ikke hvor han skulle.
Gene og jeg stod i veien, og jeg bare brøt sammen...
i Gene sine armer, for jeg tenkte: "Hvor skal han? Hva skal han gjøre?"
Det tok et år og 24 dager
før vi hørte fra ham.
Grunnen til at vi ikke hørte fra ham veldig ofte
var fordi han visste at livsstilen hans
ville gjøre oss vondt,
spesielt om han ringte oss mens han var drakk.
Vi ville kunne høre det. Og han visste at vi ville bli triste.
Det var så mye vi ikke visste.
DE NESTE SEKS ÅRENE HADDE DORI OG GENE LITE KONTAKT MED ROBBY
DE SÅ HAM SISTE GANG I DESEMBER 2014
I mai ble han innlagt på et rehabiliteringssenter for alkoholikere.
Vi fikk snakke med de som jobbet med ham.
Alle sa han gjorde det bra.
Vi trodde vi ville få høre det når han ble utskrevet.
Men vi hørte aldri fra ham igjen.
Det neste vi hørte, var fire måneder senere, da han var død.
Det var 17. september.
Da telefonen ringte,
sa hun bare rett ut at Robby var død.
Selvfølgelig var jeg sjokkert. Jeg kunne ikke tro det. Hva?
Jeg bare ropte og skrek.
Jeg ropte for Robby: "Robby! Kom tilbake!"
Som om han kunne høre meg, og kunne komme tilbake. "Robby, kom tilbake."
Og da jeg fant ut at han hadde blitt drept, ble jeg opprørt
over at noen...
kunne drepe Robby.
Skjønner? For han var en snill fyr. Han var en god mann.
Han hadde det bare vondt, og jeg trodde noen drepte ham
fordi de trodde han var verdiløs. Og jeg hatet det.
KVINNE FENGSLET MISTENKT FOR DRAP
Da jeg leste om det, så jeg denne kvinnen.
Og avisen sa at det var kjæresten hans, og jeg bare:
"Nei. Hvem er denne kvinnen? Og hvorfor drepte hun Robby?"
BILLINGS POLITI
Det er ikke hverdagskost her i Billings at vi har...
en kvinne tiltalt for så alvorlige lovbrudd.
BYENS POLITI OG RETT
Og ikke bare det, men en som ville bruke bare hendene
til å gjøre det.
Jeg heter Steve Hallam.
Jeg har vært i politiet i Billings
her i Montana i omtrent 14 år.
Da de tok Lindsay inn for intervju...
DETEKTIV STEVE HALLAM BILLINGS POLITI
...hadde jeg selvfølgelig en idé om hvordan Robby døde.
Det var bare å finne ut hva som skjedde og hvorfor det skjedde.
Når begynte han å be deg om å avslutte livet hans for ham?
Omtrent en uke siden.
Hvordan kom den samtalen opp?
Vi drakk mye vin, og vi var fulle, og han... han bare...
"Jeg er ikke lykkelig her. Virkelig ikke. Jeg vil bare dø. Jeg vil bare bort."
Og jeg bare: "Vel, hør her...
Jeg er en stor, sterk jente,
og jeg kan ta livet av deg, uten at det gjør vondt.
Jeg lover.
Og om det er det du virkelig vil,
skal jeg gjøre det for deg, fordi jeg elsker deg."
Veldig sjelden,
om i det hele tatt før denne saken, har jeg hørt
om noen som ber noen om å drepe seg.
Jeg har hatt denne jobben lenge. Og om noen vil avslutte livet sitt,
er det mange andre måter å gjøre det på.
Så, la oss gå tilbake til den morgenen.
Hva snakket dere om
da dere lå på bakken bak Tahoen din på parkeringsplassen ved Walmart?
Ingenting. Vi snakket om å få tak i mer alkohol.
-Å, ja? Bare hverdagslige ting? -Ja.
Vi bare hang sammen og sørget for at...
Så ifølge Lindsays vitnesbyrd, opp til dette tidspunktet,
var de beruset og snakket om hvor bra ting var. Og nå,
et par minutter senere, er de inne i Tahoen.
Og plutselig,
sier hun at Robby sier at han ikke er lykkelig.
Han vil dø, og han vil at hun skal drepe ham.
Det, virker helt meningsløst.
Vis meg hva du gjorde.
Jeg kvalte ham, og holdt fra bak nakken slik...
Ok.
Til han begynte å riste litt.
Og så, ble han bevisstløs. Og jeg bare: "Ok."
Og så, da han var bevisstløs,
flyttet jeg meg foran ham og tok nese og munn
-og lukket munnen hans. -Ok.
Det skummet litt ut av munnen.
Jeg trodde han var død, og lot ham være,
og så ristet han enda mer.
Jeg sa: "Robby, vil du virkelig at jeg skal gjøre dette?
For jeg vil egentlig ikke."
Han bare fortsatte å legge hånden min tilbake.
Og jeg bare: "Ok, de er..."
Akkurat det der er fullstendig løgn.
Om du hører godt etter, sier hun at han han tok hånden hennes
og la den tilbake på munnen sin.
Vel, om du er bevisstløs,
kan du ikke ta noens arm
og legge hånden deres tilbake på munnen din.
Det kan bare ikke ha skjedd.
Alt hun gjør med ham nå, er på eget initiativ. Det er alt. Punktum.
Hva tenkte du å gjøre med kroppen til Robby?
Jeg slet med det. Jeg mener,
jeg slet med hele fordømte greia.
Men jeg tenkte vel at jeg kunne finne
et folketomt område og etterlate ham der. Jeg mener...
Etter at hun tok livet av Robby,
hadde hun tenkt å finne et sted å gravlegge ham, og etterlate ham.
Og det virker veldig ubeleilig for henne, basert på vitnemålet hennes.
Og så, reiser hun tilbake til Washington
og later som om hun aldri kjente Robby.
Det viser hvor mye hun elsket Robby.
Hun elsket ikke Robby.
Om hun hadde elsket Robby, hadde hun ikke gjort dette.
Selv om han ba deg om å gjøre det,
hvorfor gjorde du det?
Vi er i den delen av intervjuet der det har gått fra et intervju
til et forhør.
Og jeg var rimelig sjokkert over det neste hun sa.
Lindsay, dette er situasjonen, ok?
Jeg har gjort dette en stund, ok?
Jeg tror deg på hvordan det skjedde.
Jeg tror deg på at dere reiste.
Men jeg tror ikke at han var ulykkelig og ba deg om å drepe ham.
Nei, det er det som faktisk skjedde.
Men ja...
Jeg hadde bare lyst til å drepe noen med bare hendene mine.
Vel, det virker mer logisk for meg.
Akkurat det var slående. Sjokkerende.
Jeg har aldri hørt noen si noe slikt til meg i et forhørsrom.
Så, du ville bare drepe noen for å kjenne hvordan det føltes å drepe noen
med bare hendene?
-På en måte, men nei. -Ok.
-Det hjalp også at han spurte. -Vent litt. Én ting om gangen, kjære.
-Du får meg til å fremstå som banditten. -Neida.
-Jeg er ikke det. -Har jeg kalt deg det?
-Nei. -Har du på deg håndjern?
-Nei. -Har jeg fem karer ved siden av meg
fordi jeg er livredd deg?
Vel, du burde være det. Jeg bare tuller.
-Nei. -Skjønner du meg?
-Jeg skjønner. -Ok. Så du sa akkurat
at du bare ville kjenne på
hvordan det ville føles å drepe noen med bare hendene.
Hva fikk deg til å tenke slik?
Er det noe du har opplevd eller hva?
Vel, min forrige forlovede,
han brakk hånden min slik.
Og så ble han... Skjønner du?
Akkurat som jeg gjorde med Robby, han kvalte meg.
Jeg husker at jeg våknet på gulvet og det var som jeg var under vann,
men jeg var ikke det, og jeg visste at han nesten drepte meg, og...
Jeg antar at jeg bare ville gjøre det samme mot noen andre,
men ikke mot noen så søt som Robby.
Han ville det bare. Så jeg...
jeg så muligheten jeg hadde, antar jeg.
Ok.
"Jeg så muligheten."
Det er hele saken akkurat der.
Perfekt mulighet. Han kan ikke kjempe i mot.
Vi er på et ukjent sted. Ingen kjenner oss.
Jeg er klar og villig. La oss gjøre det.
Jeg vil drepe noen.
Det var det hun sa. Du kan ikke bestride
denne videoen og det Lindsay selv sier.
Jeg tror Lindsay prøver å male et annet bilde av seg selv, for å skjule
hvem hun egentlig her.
Hun er en morder som drepte med overlegg.
LINDSAY HAUGEN ERKLÆRTE SEG SKYLDIG OG BLE DØMT TIL 60 ÅR I FENGSEL
La oss se hva vi har her.
Det er et anrop klokken sju,
-som er klokken ni. -Står det sju?
-Ja, klokken sju. -Ok.
KOBLE TIL FOR BESØK
Det er ni her.
-For vi skal ha to. -Ja, vi har to samtaler etter hverandre.
Dori og jeg har forkynt i fengsler
de siste 14 årene og de fleste av de vi har møtt
er ikke de samme folkene de var da de kom i fengsel.
Så, vi har medfølelse
for dem som har mistet friheten sin på grunn av egne dumheter
og dårlige valg.
La oss være stille, for hun kan koble seg til nå.
-Hei. -Hei, folkens.
Hei. Du gjorde det bra.
-Så hadde du... -Ok.
Dro du tidlig?
Nei, vi dro samtidig, men det var noen på telefonen,
-så jeg måtte gå en runde. -Bra.
-Så du gikk ikke glipp av noe? -Nei.
Jeg må notere at du er sen, Lindsay. Du var 50 sekunder for sen.
-Å, nei. -Ja, og du må jobbe med det.
Ja, du gjorde det så bra. Jeg vet.
Vel, faktisk,
helt ærlig, på fredag, da Dori slet med å starte datamaskinen,
var jeg rundt 30 sekunder for sen.
-Og jeg visste det ikke. -Var du? Innrømmer du det nå?
Ja.
Så, fortell.
-Hvordan var helgen? -Den var fantastisk.
Som den nyeste jenta i koret, jeg bare elsker det.
Jeg har klart å tilgi Lindsay
-fordi jeg vet at Gud tilga meg. -Vi spurte den frivillige
om det var greit at vi sang sammen.
Å bære nag
kan føre til så mye bitterhet at det kan ødelegge oss.
Kan du synge for oss nå?
Kan du gjøre det?
-Å, ok. -Det er en stund siden jeg har hørt det.
Hvor mange ganger
Har jeg følt skammen
Over at feilene mine viser seg igjen
Om du tar deg tid til å lytte
Hører du det samme
Dine synder er tilgitt
Og du er hel
Ikke skyldig
Amen.
SUNCOAST FELLESSKAPSKIRKE
Takk, Lindsay. Vi elsker å høre deg synge,
og la oss si farvel nå.
Vi er glad i deg. Ha det.
Ring oss når som helst. Ha det.
Jeg tror det er viktig å få ut budskapet
om tilgivelse, både det å motta og gi det.
TI MÅNEDER ETTER DRAPET PÅ SØNNEN DERES,
SKREV DORI OG GENE TIL LINDSAY FOR Å TILGI HENNE
HVORFOR TILGI?
I begynnelsen, tror jeg tilgivelsen vår var ekte.
Jeg tror at det vi ikke hadde og som du ser nå,
er at vi ikke hadde kjærlighet for Lindsay.
Hvordan kunne vi, liksom? Som jeg sa i mitt første brev,
jeg starter vanligvis brevene mine med "Kjære Lindsay",
men jeg ser ikke på deg som kjær,
tatt i betraktning det du har gjort.
Men så, det tok ikke lang tid med brevveksling
at jeg faktisk kunne si "Kjære Lindsay".
Jeg forventet ikke at det skulle gå så langt.
Og jeg følte, på en måte, at,
dette verdifulle mennesket er lei seg.
Hun må betale for det i fengsel.
Men brevene har fortsatt til nå.
DEN 10. JUNI 2017
BESØKTE DORI OG GENE LINDAY I MONTANA
Jeg ønsker dere kunne vært der da Dori møtte Lindsay.
Vi var i et rom, et besøksrom. De hadde tømt det bare for oss.
Så, kommer Lindsay gående. Vi hører skrittene hennes i korridoren.
Døren åpner seg.
Hun kommer inn. Går mot Dori. Dori går mot henne.
Og Lindsay sier:
"Jeg er så lei meg."
Og Dori sier:
"Jeg tilgir deg, Lindsay, jeg tilgir deg. Jeg er glad i deg."
Og de ga hverandre en klem.
-Jeg er så lei meg. -Lindsay, jeg er glad i deg.
Det var så dyrebart,
og Dori visste da at tilgivelsen hennes var ekte,
og kjærligheten hennes ekte.
Jeg må selvfølgelig si at Lindsay har gitt meg mye glede,
med måten hun har respondert på.
Du vet, personen som tok livet av sønnen min,
å bare høre henne si: "Jeg er så lei meg",
og henne motta tilgivelsen vår.
Hun har vært et eksempel på hvordan jeg må være overfor frelseren min,
den som har tilgitt meg.
BYETS POLITI OG RETT
Dette her...
DETEKTIV STEVE HALLAM ETTERFORSKET OMSTENDIGHETENE SOM FØRTE TIL ROBBYS DRAP
FØR DE KOM TIL BILLINGS
HADDE ROBBY OG LINDSAY MØTT ROBBYS VENNER
Så, i Missoula, var du på fredag ettermiddag sammen med Robby, Robert Mast,
og kjæresten hans, Lindsay.
POLITIETS OPPTAK
Hun var ganske intens.
Begge hadde definitivt drukket.
Hun var helt besatt av ham.
Hun sa ting som: "Jeg er så forelsket i Robby.
Jeg bryr meg virkelig om ham. Jeg liker ham virkelig."
Men de hadde ikke kjent hverandre veldig lenge.
LINDSAY HAUGEN MØTTE ROBBY DEN 20. AUGUST 2015
HUN DREPTE HAM 15. SEPTEMBER
DE HADDE KJENT HVERANDRE I 26 DAGER
Du kjenner noen i fire uker,
og så helt plutselig sier du: "Vet du hva?
Jeg har kjent deg i fire uker. Du virker som en flott dame.
Jeg vil ikke leve lenger. Har du lyst til å drepe meg?"
Virker ikke... Det er ikke mulig. Det skjedde ikke slik.
Han snakket mye med eksen sin, Kate, som er en felles venn,
og det gjorde henne forbannet.
De var sammen i årevis,
og hadde noe virkelig sterkt mellom seg, selv om de var fra hverandre.
Det var det han sa på en måte, at han savnet Kate.
Skjønner? Det var helt tydelig. Han fortsatte å snakke om henne.
Og Lindsay virket veldig irritert på det.
Hvorfor tror du Robby var sammen med denne Lindsay-jenta?
Jeg vet ikke. Hun hadde en bil. Det er gratis skyss.
De snakket om å dra opp til nord-øst,
og jeg vet at det var der Kate var også.
Kanskje han hadde skjulte motiver, og at hun skjønte det.
Den sjalusien dypt inne i henne, å vite at...
hun elsket Robby høyere enn han elsket henne,
om han i det hele tatt gjorde det.
Han brukte henne for å komme tilbake til sitt livs kjærlighet, Kate.
Jeg tror det var bensin på bålet.
Alt lå til rette for en katastrofe, der på parkeringsplassen til Walmart
der i Billings i Montana.
ROBBY MASTS FAR, STEMOR, BROR, STESØSTRE OG VENNER
AVSLO Å DELTA I DENNE FILMEN
MANGE AV DEM HAR INNVENDINGER TIL AT ROBBYS MORDER FÅR EN OFFENTLIG STEMME
NOEN TROR OGSÅ AT DORI OG GENE UTNYTTER ROBBYS DØD
FOR SINE EGNE INTERESSER
Når andre sier til meg:
"Jeg kunne aldri tilgi noen som drepte barnet mitt",
føler jeg at de sier det som om at jeg sviker dem.
Jeg forstår folk som har
vanskelig for å tilgi, til og med de som ikke har tilgitt Lindsay.
Vi er helt sikre på
at Robby ville ønsket at vi
tilga Lindsay.
Jeg vet at det er noen som tviler på om Lindsay
er helt ærlig,
og jeg har ikke noe problem med å akseptere Lindsays historie.
Uansett, la oss si at det var med overlegg og ondsinnet og så videre.
Jeg mener fremdeles at vi burde tilgi henne.
Hun burde ha tatt ham til et sykehus,
og han burde fått den hjelpen han trengte.
Jeg vet det. Gene vet det. Hun vet det.
Hun har sagt det til oss.
Men jeg unnskylder ikke det hun gjorde.
Jeg bare vet
at forløsning er ekte.
FARE IKKE MAT ELLER PLAG
Vi tror at den Lindsay er i ferd med å bli,
det livet Lindsay lever,
bidrar til å gi mening til Robbys liv.
Og med det kan du si at det gir mening til Robbys død.
INGEN ADGANG
Folk hører historien, og de syns at Dori kanskje skader
sønnens minne eller ikke respekterer minnet hans
MONTANA KVINNEFENGSEL
ved å være venner med meg.
Og jeg forstår dem.
Jeg forstår at det er vanskelig å skjønne.
Men jeg tror faktisk at Robby ville ha ønsket det slik.
I STATEN MONTANA
KAN FANGER SØKE OM PRØVELØSLATELSE ETTER Å HA SONET EN FJERDEDEL AV DOMMEN
STØTTE FRA OFFERETS FAMILIE TAS I BETRAKTNING UNDER VURDERINGEN
LINDSAY HAUGEN KAN SØKE OM PRØVELØSLATELSE I 2030
Jeg antar at forholdet mitt til Dori og Gene kan være en fordel for å bli løslatt,
men... det tenker jeg ikke noe på.
Håper jeg å komme ut en dag? Ja, absolutt.
Men jeg tror at Gud har plassert meg her for en grunn.
Og om han...
vil at jeg skal være her i 60 år, da blir jeg her.
INGEN ADGANG
OVERTREDERE VIL BLI ANMELDT
Jeg vet ikke om Robby følte like sterkt for...
meg, som jeg følte for ham.
Jeg hadde knapt møtt ham.
Vi snakket mye, og var veldig nær hverandre,
men visste ikke engang...
hvordan moren hans var, eller at han hadde en stefar.
Da jeg først ble sammen med Robby,
snakket han om
å dra på rødbete-innhøsting og bli sammen med Kate igjen.
Og vi møtte noen av Robbys venner på veien i Missoula,
bare noen dager før han ble drept,
og alle snakket varmt om Kate.
Og det gjorde meg sjalu.
Det fikk meg til å føle meg såret og veldig ubetydelig.
Og...
det var noe Robby og jeg faktisk kranglet om.
Så, vi hadde den samtalen. Vi hadde den krangelen.
Det overrasker meg ikke at folk tror
at han fremdeles ville dra og møte Kate,
for det var antagelig det siste de hørte fra ham.
Men han sa at han ville være sammen med meg,
og jeg trodde ham.
Jeg tror fremdeles at han mente det.
Så, bare lytte til det?
Jeg tror deg på hvordan det hendte.
Jeg tror deg på at dere var på reise.
Men jeg tror deg ikke på at han var ulykkelig og ba deg om å drepe seg.
Nei, det er faktisk det som skjedde.
Men ja...
Jeg ville bare drepe noen med bare hendene mine, helt ærlig.
Vel, det virker mer logisk for meg.
Jeg har ikke hørt det klippet på lenge. Jeg er sjokkert over det.
Jeg er flau.
Jeg er skamfull.
Jeg beklager at holdningen min var så flåsete.
Det er avskyelig.
Jeg sa jeg ville føle hvordan det føltes å drepe noen med bare hendene,
fordi...
jeg ble kalt en løgner igjen.
Og i forholdet før Robby,
ble jeg kalt en løgner hele tiden når jeg var ærlig.
Og jeg fant ut at den enkleste måten
å få en slutt på å bli kalt en løgner,
er å fortelle den som kaller meg en løgner det vedkommende vil høre.
For de som tror at det var noe jeg...
var på utkikk etter eller planla
eller ønsket å gjøre...
Jeg tror ikke jeg kan gjøre noe for å forandre oppfatningen deres,
men det er ikke sant.
Jeg ønsket aldri å drepe noen.
Etter at du har drept noen, kan du ikke føle deg normal igjen.
Jeg er redd for å gi noen en klem.
Folk ser på hendene mine, og bare... Er de farlige?
Er det noe galt med dem?
For jeg føler det slik noen ganger.
Den eneste måten, tror jeg, jeg kan vise hvor lei meg jeg er,
er å leve et annerledes liv
og gjøre så godt jeg kan
for Robby og for alle de jeg såret ved å ta ham vekk.
Om jeg kan gjøre en forskjell, om jeg kan gjøre noe godt i livet,
så er det som om Robby lever videre gjennom meg.
Det er som om Robbys liv enda har mening.
Det kan være...
at det ikke er nok, men det er alt jeg kan gi.
Og det er det jeg tenker å gjøre, og det er det jeg gjør hver eneste dag.
Undertekster oversatt av Lars Erik Hauklien