Tiedän nyt sen, että moni rakasti Robbya.
Minäkin rakastin häntä. Hän oli ihana.
JOKA VUOSI YHDYSVALLOISSA -
YLI 8 000 IHMISTÄ TUOMITAAN MURHASTA
HEISTÄ ALLE KYMMENEN PROSENTTIA ON NAISIA
JAKSO KERTOO VANGISTA #3018877
On epäreilua, ettei Robby ole täällä.
Hän oli vasta 25.
Hänellä oli koko elämä edessään, mutta tein valinnan.
Riistin hänen henkensä -
enkä voi mitenkään perua sitä.
NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Tämä on tositarina.
Aloitetaan siitä.
Halusin kapinoida ja aiheuttaa kaaosta.
-Halusin selvittää, kuka tappaa kenet. -Tein valinnan.
Riistin hänen henkensä.
En ikinä suunnitellut tekeväni niin. Kunpa en olisi tehnyt niin.
Tiesin nousevani autosta ja murhaavani ne kaksi miestä.
Hän polvistui edessäni, ja muistan vain, että painoin liipaisinta.
Tapoin heidät molemmat.
Puukotin kuoliaaksi.
ELÄMÄ KÄSISSÄ
MONTANAN NAISTEN VANKILA
-Jestas. -Ei auta.
-Se on vaikea saada kunnolla. -Niin. Outoa.
VUONNA 2015 LINDSAY HAUGEN RIISTI POIKAYSTÄVÄNSÄ ROBBY MASTIN HENGEN
Nimeni on Lindsay Haugen. Vartuin Oregonin Portlandissa.
Tykkäsin käydä kirkossa, lukea Raamattua ja laulaa.
High schoolissa aloin kapinoida.
Aloin tehdä asioita, joihin en olisi aiemmin suostunut.
Polttaa marihuanaa ja liikkua väärässä seurassa.
Noin 15-vuotiaana aloin karkailla kotoa.
Vietin paljon aikaa Portlandin kaduilla karussa seurassa.
Siirryin suoraan marihuanan kokeilusta -
metamfetamiinin käyttöön neulalla.
Siitä siirryin heroiiniin ja tajusin olevani koukussa.
Olin ehkä 16.
Eräänä päivänä päätin tehdä raskaustestin.
Olin raskaana kolmatta kuukautta hädin tuskin 17-vuotiaana.
Muutuin saman tien. Lopetin huumeiden käytön -
ja halusin olla vanhempi. Halusin pärjätä ja pitää huolta pojastani.
VUONNA 2003 LINDSAY HAUGEN PALASI PERHEENSÄ LUO
RAITTIINA HÄN VÄRVÄYTYI KANSALLISKAARTIIN
LINDSAYN LUOVUTTI POIKANSA ÄIDILLEEN PALVELUKSEN AJAKSI
Peruskoulutus oli mahtavaa. Pidin univormusta ja siitä,
että pystyin punnertamaan poikia enemmän. Se oli ehkä elämäni parasta aikaa.
Tapasin miehen vuoden 2013 lopussa. Hänkin oli armeijassa.
Lähes välittömästi hän oli ilkeä minulle juodessaan viskiä.
Hän raivosi turhanpäiväisistä asioista tai keksityistä jutuista.
Hän ei pitänyt työstäni, koska hyvännäköisiä miehiä oli liikaa.
Sanoin hänelle, että olen tottunut siihen -
eikä se vaikuta minuun. En edes huomaa heitä.
Hän raivosi siitä huolimatta.
Hän löi minua muutaman kerran ajaessani vain kuullakseen haluamansa.
Hän halusi kuulla, että sanon olevani uskoton.
Muistan, miten hän kaatoi minut maahan ja sylki ruokaa ja kaatoi olutta päälleni.
Hän raiskasi minut eri tavoin -
ja haukkui minua nimillä, joita en tässä sano.
Se vain paheni.
Kerran hän -
sylki päälleni,
kun olin vessassa. Nousin seisomaan,
ja hän esti ainoan pakotien. Yritin lyödä, ja hän tarttui käteeni.
Hän tarttui toiseenkin käteen ja murskasi molemmat. Kiljuin.
Hän alkoi pilkata kiljumistani.
Lakkasin kiljumasta ja katsoin häntä silmiin.
Tunsin käteni murtuvan.
Hän sai minusta kuristusotteen.
Sanoin: "Älä anna minun herätä. En pysty tähän enää."
Hän piti kuristusotteessa -
ja sanoi peilin edessä: "Katso itsesi kuolevan."
Silmissäni pimeni.
KESÄKUUSSA 2015 LINDSAY HAUGENIN KUMPPANI PIDÄTETTIIN HYÖKKÄYKSESTÄ HÄNTÄ KOHTAAN
LINDSAY LÄHTI KANSALLISKAARTISTA SAMANA VUONNA
Olin yksin kotona koirani kanssa.
Join paljon.
Join heti herättyäni. Join nukkumaanmenoon asti.
Sitten join taas. Se tuntui hullulta.
LINDSAY HAUGEN TAPASI ROBBY MASTIN KOTIBILEISSÄ ELOKUUSSA 2015
Tapasin Robbyn heti vaikean suhteen päätyttyä.
Hän oli päässyt vieroituksesta saman vuoden kesäkuussa.
En tiennyt sitä. Tiesin vain sen,
että hän hymyili kauniisti lattialla tyhjien oluttölkkien keskellä.
Hän oli paidaton ja rastatukkainen.
Todella huoleton.
Hän nojasi taakse käsillään ja sanoi: "Terve."
Välillämme oli heti yhteys.
Robby eli niin sanottua kulkurin elämää,
mutta se oli hänelle tavanomaista vaikeampaa.
Hän meni tavarajunilla minne ikinä ne menivätkään,
kulki peukalokyydillä ja matkusti vain pysymättä pitkään samassa paikassa.
Sanoin: "Voit asua luonani, kunhan olet täällä, kun tulen kotiin."
Hän vastasi, ettei voi viipyä samassa paikassa pitkään.
Päätin lähteä hänen mukaansa.
Joskus tien päällä lauloin hänelle, ja hän sanoi rakastavansa minua.
Jumaloin häntä. Hän oli paras ystäväni.
Joskus odotin, että hän kohtelee minua kaltoin,
syyttää jostain tai ajattelee pahalla,
mutta niin ei käynyt.
Vaalin sitä suuresti.
Mutta erään kerran olimme tien päällä, muistaakseni Montanassa.
Ihailin näkymiä ja mietin: "Mahtavaa. Täällä on upeaa."
Hän tarttui käteeni ja sanoi:
"Voisinpa olla onnellinen kanssasi, mutten ole.
Syy ei ole sinun."
Luhistuin siitä.
Hän halusi nähdä seuraavan elämänsä. Häneen sattui.
Hän aina selitti tai viittoi ampuvansa itseänsä päähän.
Hän halusi kuolla ja oli uupunut.
Yritin sanoa hänelle: "Olet sitä parempi. Sinulla on monta syytä elää."
Otin sen henkilökohtaisesti, ettei hän ollut onnellinen kanssani.
Eräänä päivänä hän sanoi taas: "Olen väsynyt. En halua tätä enää.
Tahdon vain kuolla."
Sanoin:
"Tiedän, miten se onnistuu kivuitta.
Menetät vain tajuntasi etkä enää herää."
Hän sanoi minua pilke silmäkulmassaan ja kysyi: "Tekisitkö sen vuokseni?"
Sanoin: "Rakastan sinua. Tekisin mitä tahansa vuoksesi."
Hän suostui siihen.
Sain siitä tunteenpurkauksen ja aloin vollottaa.
Hän tyydytteli minua, koska ei tykännyt nähdä minun itkevän.
Hän piteli minua ja sanoi: "En ollut tosissani. Älä sure."
Nukuimme yhdessä yön yli.
Seuraavana aamuna hän sanoi:
"Anteeksi, etten pystynyt siihen. En odottanut sinun olevan niin valmis."
Hän sanoi:
"En odottanut sinun suostuvan siihen."
Sydämeni särkyi jälleen. Odotin hänen sanovan,
että hän puhui vain kännipäissään -
tai että onneksi en tehnyt sitä, koska tänään on kiva päivä,
mutta hän vain sanoi: "En odottanut sinun suostuvan siihen."
Tunsin, että hän pettyi taas.
Billingsissä istuimme Walmartin parkkipaikalla.
Joimme viiniä ja nautimme auringosta.
Palasimme autoon,
ja hän esitti taas -
ampuvansa itseään päähän.
Tunsin taas tuottavani pettymyksen.
Luulin, että meillä oli kiva päivä, mutta hän vain halusi kuolla.
Kysyin: "Haluatko sitä todella?"
Hän sanoi: "Kyllä."
-"Varmastiko?" -"Kyllä."
Sanoin: "Hyvä on."
Istuin penkkien välille ja pyysin hänet siihen.
Hän tuli luokseni.
Laitoin käteni hänen kaulansa ympärille.
Sitten hänen päänsä laski.
Aluksi en uskonut pystyväni siihen.
Puristin, mutten tarpeeksi kovaa.
Sitten laitoin toisen käteni hänen niskansa taakse -
ja puristin hänet tajuttomaksi.
Hän tärisi. Ajattelin, että hän herää ja estää sen.
Mutta hän lakkasi tärisemästä.
Tiesin, että piti lähteä.
Kiinnitin hänen turvavyönsä.
Aioin ajaa pois parkkipaikalta ja tajusin, etten tiedä, missä olen.
Katsoin Robbya, koska hän aina tiesi, minne mennä.
Kysyin: "Minne ajan, kulta?"
Hän näytti nukkuvansa.
Aloin miettiä, miten hänet saa herätettyä.
Ajoin kaistojen yli parkkipaikalle,
avasin hänen turvavyönsä, asetin hänet makuulle -
ja aloin elvyttää. Hengitin häneen ja kuulin...
Häneen meni ilmaa, ja jotain tapahtui. Anelin hänen heräävän.
Sitten ikkunaan koputettiin.
Joku sanoi: "Anteeksi?"
Se oli poliisi.
Sanoin: "Tapoin hänet.
Herätä hänet, ole kiltti."
Tämä on kiva muisto.
Tässä on Robby.
Nimeni on Dori Greeson.
Synnyin ja vartuin Floridan Tampassa.
Tämä on ihana.
Robby oli poikani.
OLET USKOMATON NAINEN
Tapasin ensimmäisen aviomieheni Bob Mastin,
kun olin 24.
Saimme esikoisemme Benjaminin -
ja sitten toisen poikamme Robbyn vuonna 1990.
Robby oli kiva ja seurallinen.
Rakastin häntä kovasti. Hän oli ihana.
Nimeni on Gene. Minusta tuli -
osa tätä perhettä toukokuussa 1996.
Ehdin olla Robbyn isäpuoli -
noin 12 vuotta ennen kuin hän muutti pois.
Ne olivat hyvät 12 vuotta.
KUN ROBBY OLI 18, HÄN MUUTTI POIS KOTOA CLEARWATERISTA
En tiennyt, milloin tapaisimme taas tai minne hän lähti.
Seisoin Genen kanssa tiellä ja luuhistuin.
Mietin: "Minne hän on menossa? Mitä hän aikoo tehdä?"
Ehti kulua vuosi ja 24 päivää ennen kuin kuulimme hänestä.
Emme kuulleet hänestä usein,
koska hän tiesi elämäntyylinsä satuttavan meitä.
Etenkin jos hän soitti humalassa, tiesimme sen.
-Hän tiesi, että se suretti meitä. -Oli paljon, mitä emme tienneet.
SEURAAVINA KUUTENA VUOTENA DORI JA GENE HARVEMMIN KUULIVAT ROBBYSTA
HE NÄKIVÄT HÄNET VIIMEISTÄ KERTAA JOULUKUUSSA 2014
Toukokuussa hän meni alkoholistien vieroitukseen.
Puhuin hänen valvojilleen. Hän kuulemma pärjäsi hyvin.
Odotimme kuulevamme, kun hän vapautuu, emmekä ikinä kuulleet.
Sitten neljää kuukautta myöhemmin hän oli kuollut.
Oli 17. syyskuuta. Puhelin soi, ja ääni sanoi, että Robby oli kuollut.
Totta kai olin shokissa. En voinut uskoa sitä. Huusin vain.
Huusin: "Tule takaisin, Robby!"
Kuin hän pystyisi kuulemaan sen.
Kun sain tietää, että hänet murhattiin, järkytyin siitä, että joku -
tappaisi Robbyn.
Hän oli mukava ja hyvä tyyppi.
Häneen vain sattui. Luulin, että hänet tapettiin,
koska hänen ei uskottu olevan minkään arvoinen. Suutuin siitä.
NAINEN VANGITTU MURHAEPÄILTYNÄ
Sitten luin siitä naisesta. Lehdessä häntä kutsuttiin tyttöystäväksi.
Mietin: "Kuka hän on? Miksi hän tappaisi Robbyn?"
Täällä Billingsissä ei kovin usein -
syytetä naista niin kamalasta rikoksesta.
Ennen kaikkea hän teki rikoksen omilla käsillään.
Olen Steve Hallam.
Olen ollut Billingsissä poliisina noin 14 vuotta.
Kun Lindsay tuli kuulusteltavaksi,
totta kai tiesin suurin piirtein, miten Robby menehtyi.
Piti vain selvittää, mitä tapahtui ja miksi.
Milloin hän pyysi riistämään henkensä?
Ehkä viikko sitten.
Miten keskustelu meni?
Joimme paljon viiniä ja olimme humalassa. Hän vain sanoi:
"En ole onnellinen. Haluan kuolla ja lähteä pois."
Sanoin:
"Olen vahva tyttö. Voin tehdä sen ilman kipua. Lupaan sen.
Jos sitä kerran haluat, voin rakkaudesta tehdä niin sinulle."
En tiedä, olenko ikinä tätä ennen kuullut,
että joku pyytää toista tappamaan hänet.
Olen tehnyt tätä pitkään. Jos joku haluaa kuolla,
siihen on monta muuta tapaa.
Palataan tämän aamun tapahtumiin.
Mistä puhuitte,
kun makasitte auton takana Walmartin parkkipaikalla?
Emme mistään. Halusimme lisää viinaa.
-Eli puhuitte vain? -Niin. Halusimme vain...
Lindsay oli tunnustanut sitä ennen,
että he puhuivat päihtyneinä siitä, miten hyvin asiat ovat.
Muutamaa minuuttia myöhemmin yhtäkkiä Robby ei ollut onnellinen.
Robby halusi kuolla Lindsayn käden kautta. Siinä ei ollut järkeä.
-Näytä, mitä teit. -Otin hänet takakuristukseen näin,
kunnes hän alkoi kouristella.
Sitten häneltä meni taju, ja se siitä. Kun hän oli tajuttomana,
menin etupuolelle ja pidin hänen nenänsä ja suunsa kiinni.
Hänen suunsa vaahtosi vähän. Luulin hänen kuolleen ja päästin irti.
Hän kouristeli lisää ja kysyin: "Haluatko tätä todella? Minä en."
Hän pisti käteni takaisin paikoilleen, ja sanoin...
Tuo oli täyttä valhetta.
Jos kuuntelee tarkasti, hän sanoi Robbyn tarttuvan käteen -
ja laittavan sen suunsa eteen. Jos on tajuttomana,
ei voi tarttua toisen käteen ja laittaa sen oman suun eteen.
Niin ei varmasti käynyt.
Lindsay toimii omasta tahdostaan tässä vaiheessa.
Mitä aioit tehdä Robbyn ruumiille?
Se oli vaikeaa. Se ja kaikki muu oli minulle helvetin vaikeaa.
Ajattelin löytäväni -
harvaan asutun alueen ruumista varten.
Kun hän oli riistänyt Robbyn hengen, hän aikoi etsiä paikan ruumiille.
Se vaikutti rasittavalta tunnustuksesta päätellen.
Sitten hän aikoi palata Washingtoniin ja teeskennellä, ettei tuntenut häntä.
Siitä voi päätellä, kuinka paljon hän rakasti Robbya.
Hän ei rakastanut Robbya. Muuten hän ei olisi tehnyt näin.
Vaikka hän aneli sinua, miksi teit sen?
Tässä vaiheessa haastattelu on muuttunut kuulusteluksi.
Hänen seuraavat sanansa järkyttivät.
Asia on näin. Olen tehnyt tätä pitkään.
Uskon, miten se tapahtui. Uskon, että matkustitte.
En usko, että hän onnettomana pyysi tappamaan itsensä.
Juuri niin siinä tapahtui, mutta myönnetään,
-että halusin tappaa jonkun omin käsin. -Tuossa on enemmän järkeä.
Tuo oli järkyttävää.
Kukaan muu ei ollut ennen sanonut minulle noin kuulusteluhuoneessa.
Halusitko siis vain tietää, miltä tuntuu tappaa joku omin käsin?
-Tavallaan, mutta hän myös pyysi sitä. -Asia kerrallaan.
Yrität saada näyttämään pahalta. En ole paha.
Oletko raudoissa?
-En. -Onko mukanani viisi tyyppiä,
-koska pelkään sinua? -Kannattaisi pelätä. Vitsailen vain.
-Ei. -Sitä minäkin. Eli siis sanoit juuri,
miltä tuntuu tappaa joku omin käsin.
Mikä sai miettimään niin? Aiemmat kokemuksetko?
Ex-sulhaseni mursi käteni näin.
Hän sai minusta otteen.
Hän kuristi tajuttomaksi niin kuin tein Robbylle.
Heräsin lattialta ja tunsin olevani kuin pinnan alla.
Hän tukahdutti minut.
Halusin tehdä niin itsekin, mutten kenellekään Robbyn kaltaiselle.
Hän vain halusi sitä.
Näin tilaisuuteni tulleen.
"Näin tilaisuuteni tulleen." Tuo ratkaisee kaiken.
Täydellinen paikka. Robby ei pane vastaan eikä kukaan tuntenut heitä.
Molemmat halusivat, että henki riistetään.
Lindsay sanoi niin itse. Ei voi kiistää, mitä hän kertoi omin sanoin.
Lindsay yrittänee peitellä sitä,
millainen oikeasti on.
Hän on murhanhimoinen tappaja.
LINDSAY MYÖNSI SYYLLISYYTENSÄ JA SAI 60 VUODEN VANKEUSTUOMION
-Katsotaanpa. Puhelu kello seitsemältä. -Lukeeko siinä, että seitsemältä?
Tässä. Yhdeksältä meidän aikaa.
-Ai niin. Niitä on kaksi. -Kaksi puhelua.
Olen Dorin kanssa ollut pappina vankiloissa -
ainakin 14 vuotta. Useimmat tapaamamme -
eivät ole samanlaisia kuin ennen vankeuttaan.
Tunnemme myötätuntoa ihmisiä kohtaan,
jotka ovat menettäneet vapautensa oman typeryytensä ja päätöstensä takia.
-Ollaan hiljaa. Hän voi tulla linjoille. -Terve.
-Pärjäsit hyvin. -Lähditkö ajoissa?
Lähdimme kaikki samaan aikaan, mutta joku oli puhelimessa,
-joten piti lähteä. -Hyvä. Et siis jäänyt mistään paitsi?
-En. -Teen merkinnän. Myöhästyit 50 sekuntia.
-Petraa sitä. -Pärjäsin hyvin.
Niin pärjäsit. Tiedän kyllä.
Kun perjantaina Dorille oli vaikeaa päästä tietokoneelle,
olin 30 sekuntia myöhässä.
-En tiennytkään. -Nytkö myönnät sen?
-Kerro viikonlopustasi. -Se oli uskomatonta.
-Kuoron uutena tyttönä pidin siitä. -Annoin anteeksi Lindsaylle,
-koska Jumala armahtaa minut. -Kysyin, voimmeko laulaa yhdessä.
Kaunan kantaminen voi lopulta koitua omaksi tuhoksi.
Voitko laulaa sen meille nyt?
-Selvä. -En ole kuullut sitä vähään aikaan.
Montako kertaa
Olen tuntenut häpeää
Kun vääryyteni kutsuvat nimeäni
Jos jaksaa kuunnella
Kuulee saman
Synnit saa anteeksi
Ja on eheä
Ei syyllinen
Aamen.
SUNCOASTIN KIRKKO
Kiitos. On kiva kuulla, kun laulat. On hyvästelyjen aika.
-Olet rakas. Heippa. -Soita koska tahansa.
On tärkeä välittää anteeksiannon sanomaa ja myös ottaa se vastaan.
KYMMENEN KUUKAUTTA POIKANSA MURHAN JÄLKEEN -
DORI JA GENE KIRJEESSÄÄN ANTOIVAT LINDSAYLLE ANTEEKSI
MIKSI ANTAA ANTEEKSI?
Olimme aluksi oikeasti anteeksiantavia,
muttemme silloin tunteneet rakkautta Lindsayta kohtaan niin kuin nyt.
Kuinka voisimme?
Aloitin ensimmäisen kirjeeni hänelle sanoin "rakas Lindsay",
muttei hän ollut minulle rakas tekonsa takia.
Sitten ennen pitkää kirjeenvaihdon myötä tarkoitin sanojani.
En odottanut tämän jatkuvan näin pitkään. Mietin vain,
että hän on pahoillaan ja maksaa teostaan vankilassa.
Kirjeitä on vaihdettu tähän asti.
KESÄKUUN 10. PÄIVÄNÄ 2017 DORI JA GENE KÄVIVÄT LINDSAYN LUONA MONTANASSA
Olisittepa nähneet, kun Dori tapasi Lindsayn.
Olimme vierailutilassa yksin.
Lindsay tuli sisään. Kuulimme hänen askeleensa, ja ovi aukesi.
Hän käveli sisään Doria kohti. Dori käveli häntä kohti.
Lindsay sanoi: "Olen todella pahoillani."
Dori vastasi: "Annan sinulle anteeksi. Rakastan sinua."
He halasivat.
-Olen pahoillani. -Rakastan sinua.
Se oli rakkautta.
Sinä hetkenä Dori tiesi antavansa anteeksi ja rakastavansa häntä aidosti.
Lindsay on antanut paljon iloa vastauksellaan.
Hän riisti poikani hengen,
mutta olemalla pahoillaan sai meiltä anteeksi.
Hän on esimerkki siitä, miksi tarvitsen Vapahtajaani,
joka armahti minut.
Tässähän se.
ETSIVÄ STEVE HALLAM TUTKI, MIKÄ JOHTI ROBBYN MURHAAN
ENNEN BILLINGSIIN TULOA ROBBY JA LINDSAY TAPASIVAT ROBBYN YSTÄVIÄ
Olit siis perjantai-iltapäivän Missoulassa Robert Mastin ja Lindsayn kanssa.
POLIISIN ÄÄNITE
Lindsay oli kiihkeä. He olivat juoneet.
Sanojensa mukaan Lindsay todella rakasti häntä -
ja välitti hänestä, mutta he eivät olleet tunteneet pitkään.
LINDSAY HAUGEN TAPASI ROBBYN 20. ELOKUUTA 2015 -
JA TAPPOI HÄNET 15. SYYSKUUTA.
HE EHTIVÄT TUNTEA TOISENSA 26 PÄIVÄÄ
Neljä viikkoa tapaamisesta Robby yhtäkkiä päätti:
"Olet neljän viikon perusteella kiva tyttö. Voitko tappaa minut?"
Siinä ei varmasti käynyt niin.
Robby puhui usein exästään Katesta, joka on meidänkin ystävämme.
Se suututti Lindsayn. He olivat yhdessä vuosia,
ja suhde oli vahva, vaikka he olivat erillään.
Robby sanoi kaipaavansa Katea ja puhui hänestä usein.
-Se vaikutti ärsyttävän Lindsayta. -Miksihän Robby oli Lindsayn kanssa?
En tiedä. Lindsaylta sai kyydin.
He ajoivat koilliseen päin, jossa Kate asuu.
Ehkä Robbylla oli muita aikeita, ja Lindsay sai tietää siitä.
Lindsay oli kateellinen -
ja rakasti Robbya, joka ei välttämättä edes rakastanut häntä.
Robby yritti hänellä saada takaisin suuren rakkautensa Katen.
Se taisi pahentaa tilannetta.
Kaikki huipentui Walmartin parkkipaikalla Montanan Billingsissä.
EI ROBBY MASTIN ISÄ, ÄITIPUOLI, VELI, SISKOPUOLI EIVÄTKÄ YSTÄVÄT -
SUOSTUNEET TÄHÄN OHJELMAAN
MONET HEISTÄ EIVÄT HALUA, ETTÄ ROBBYN TAPPAJA SAA JULKISUUTTA
OSA MYÖS USKOO, ETTÄ DORI JA GENE KÄYTTÄVÄT ROBBYN KUOLEMAA -
OMAKSI EDUKSEEN
Kun joku sanoo,
ettei voisi ikinä antaa anteeksi lapsensa tappajaa,
kuulostaa siltä, että muka petin lapseni.
Ymmärrän, että muille voi olla vaikea tai mahdoton antaa anteeksi Lindsaylle.
Olemme satavarmoja siitä,
että Robby haluaisi meidän antavan anteeksi Lindsaylle.
Jotkut epäilevät Lindsayn rehellisyyttä.
Minulle ei tuota ongelmia uskoa Lindsayn tarinaa.
Tärkeintä on se, että vaikka hänellä olisi ollut pahoja aikomuksia,
meidän on silti annettava anteeksi.
Robby olisi pitänyt viedä sairaalaan tarvitsemaansa apua varten.
Minä tiedän sen, kuten myös Gene ja Lindsay.
Lindsay on itse näyttänyt sen. En selittele hänen tekojaan.
Tiedän vain, että vapahdus on tosiasia.
Uskomme, että Lindsay tällä tavalla eläessään -
antaa Robbyn elämälle tarkoituksen.
Sitä myötä myös Robbyn kuolema saa tarkoituksen.
Tarinan kuulleet luulevat, että Dori saattaa -
pilata poikansa muiston olemalla ystäväni.
Ymmärrän sen kyllä. Sitä on vaikea ymmärtää.
Uskon kuitenkin, että Robby olisi halunnut tätä.
MONTANAN OSAVALTIOSSA -
VANGIT VOIVAT PÄÄSTÄ EHDONALAISIKSI ISTUTTUAAN NELJÄNNEKSEN TUOMIOSTAAN
EHDONALAISLAUTAKUNTA HUOMIOI UHRIN PERHEEN TUKEMISEN
LINDSAY VOI VAPAUTUA VUONNA 2030
Suhteeni Dorin ja Genen kanssa voi auttaa ehdonalaiseksi pääsemisessä,
mutten välitä siitä.
Uskon toki vapautuvani vielä joku päivä,
mutta Jumala toi minut tänne syystäkin.
Jos Hän haluaa, että pysyn täällä täydet 60 vuotta, sitten pysyn.
En tiedä, tunsiko Robby yhtä vahvasti minua kohtaan -
kuin minä häntä. Hädin tuskin tunsin hänet.
Puhuimme paljon ja olimme läheisiä, mutten edes tiennyt -
hänen äidistään tai isäpuolestaan.
Tutustuessani Robbyyn hän puhui siitä,
että aikoi palata yhteen Katen kanssa.
Tapasimme Robbyn ystäviä matkan varrella Missoulassa -
vain muutamaa päivää ennen hänen murhaansa.
He ylistivät Katea, mikä sai minut kateelliseksi.
Loukkaannuin siitä ja tunsin oloni mitättömäksi.
Riitelin siitä kerran Robbyn kanssa.
Olimme riidelleet siitä, joten ei yllätä,
että muut uskovat hänen pyrkineen Katen luo,
koska hänestä ei ehkä sen jälkeen kuulunut.
Robby kuitenkin sanoi, että haluaa olla kanssani,
ja uskoin häntä.
Uskon yhä, että hän oli tosissaan.
Eli kuuntelenko vain?
Uskon, miten se tapahtui. Uskon, että matkustitte.
En usko, että hän onnettomana pyysi tappamaan itsensä.
Juuri niin siinä tapahtui, mutta myönnetään,
-että halusin tappaa jonkun omin käsin. -Tuossa on enemmän järkeä.
En ole kuullut tuota aikoihin. Järkyttävää. Nolottaa.
Hävettää.
Olen pahoillani nenäkkäästä asenteestani. Se tyrmistyttää.
Sanoin, että halusin tuntea, miltä tuntuu tappaa joku omin käsin,
koska minua kutsuttiin taas valehtelijaksi ja suhteessa ennen Robbya -
minua haukuttiin valehtelijaksi, kun puhuin totta.
Opin, että helpoimmin välttyy haukkumiselta,
kun sanoo haukkujalle sen, mitä hän haluaa kuulla.
Jos joku uskoo, että tekoni -
oli suunniteltu tai että halusin sitä,
en tiedä, voinko muuttaa kenenkään mielen, mutta se ei ole totta.
En ole ikinä halunnut tappaa.
Kun jonkun on tappanut, olo ei voi olla normaali.
Pelkään halata ketään. Minusta yritetään löytää vikoja.
Joskus tunnen olevani vikainen.
Ainoa tapa näyttää, kuinka pahoillani oikeasti olen,
on elämällä eri tavalla ja olemalla mahdollisimman hyvä -
Robbyn ja muiden satuttamieni tähden.
Jos saan aikaan jotain hyvää elämässäni, Robby tavallaan elää kauttani.
Robbyn elämällä on vielä tarkoitus. Se ei ehkä ikinä riitä,
mutten voi enempää antaa. Niin aion tehdä joka ikinen päivä.