Când li se întâmplă ceva oamenilor dragi lor,
fac tot posibilul să te descrie ca pe un monstru.
Ca să se asigure că primești ce meriți, în accepțiunea lor.
La acel moment, mulți își doreau să mor.
Și iată-mă aici, după 18 ani!
DUPĂ REINTRODUCEREA PEDEPSEI CAPITALE ÎN SUA, ÎN 1976,
PESTE 8.000 DE PERSOANE AU FOST CONDAMNATE LA MOARTE.
ACEASTA ESTE POVESTEA DEȚINUTULUI CU NUMĂRUL 1036512.
Mă consider o persoană cu picioarele pe pământ,
care încearcă să-i ajute pe alții și să se dezvolte personal totodată.
Sunt un om sociabil.
Încerc să am grijă de oameni. Am o inimă bună.
O SERIE ORIGINALĂ NETFLIX
Când am intrat, am tras un foc.
Apoi m-am apropiat și am mai tras o dată.
Glonțul i-a străpuns obrazul și s-a înfipt în mandibulă.
L-am împins după un birou și l-am înjunghiat de vreo 25 de ori.
Nu-mi venea să cred. Eram uluit că am ucis pe cineva.
Nu-mi pare rău.
DEPARTAMENTUL ȘERIFULUI DIN DISTRICTUL RANDALL, TEXAS
Am început să-l înjunghii pe bărbatul de pe canapea.
O AFACERE DE FAMILIE
PENITENCIARUL JEFFERSON CITY
PE 7 NOIEMBRIE 2000, DEANDRA BUCHANAN
A FOST IMPLICAT ÎNTR-UN ATAC ARMAT MORTAL, ÎN COLUMBIA, MISSOURI.
M-am născut în Centreville, Illinois.
Face parte din East St. Louis.
Părinții mei m-au făcut de tineri, așa că bunicii din partea mamei și tatei
au avut un rol major în creșterea mea.
M-au învățat...
să deosebesc binele de rău, să-mi găsesc calea.
Tata m-a ținut din scurt,
m-a inițiat în lumea religiei, m-a pus să merg la slujbe.
A avut grijă să iau note bune la școală.
Mi-a prezentat diverse instrumente, sporturi, științe și altele.
Mă plimbam cu el pe motocicletă. Dar, într-o zi, nu m-a lăsat să merg cu el.
Mi-am arătat, în felul meu,
frustrarea și supărarea.
Dar îl știam pe tata
și nu am întrecut măsura, ca să nu iau bătaie.
Am plecat furios.
Mă jucam în curte, iar tatăl vărului meu
a parcat camioneta lui și a zis:
„Cred că tatăl tău a avut un accident. Urcă!”
Am urcat în mașină și m-a dus undeva.
Când am ajuns acolo, am văzut o motocicletă distrusă.
Au ridicat cearșaful și am văzut cadavrul tatei.
A fost o imagine înfricoșătoare.
A fost un punct de cotitură, care m-a împins pe un alt drum.
Am început să mă bat.
Necazuri, bătăi în școală și în cartier.
În loc să mă opresc, am continuat.
Cam atunci, la vârsta de 13-14 ani,
au venit verii mei din California.
Mi-au arătat cum să vând droguri.
Munca și banii... Mi se părea că iau bani și nu fac nimic.
Era floare la ureche.
Cocaina a fost o năpastă în orașe.
Pentru mine, nu era muncă să iau drogurile și să le duc în altă parte.
Făceam mai mulți bani în partea asta.
Am fost isteț să realizez că sunt mai mulți bani acolo,
dar nu destul de isteț ca să înțeleg încotro mă îndrept.
Era un început care nu se mai termina.
Atunci mi-am luat multe arme.
Am fost jefuit o dată, iar asta mi-a intensificat teama.
N-am vrut să se mai întâmple, așa că mi-am luat pistolul cu mine.
Când eram în Columbia,
îl plăteam pe unul cu 50 de dolari pe zi, ca să răspundă la ușă.
Un prieten al meu a fost împușcat mortal prin ușă.
Cineva m-a sunat să-mi zică:
„Ai grijă, frate! Nu răspunde la ușă! Cineva a fost ucis.”
Am angajat pe cineva. Îi dădeam 50 de dolari.
Ori în bani, ori în droguri. Cum voia.
I-am zis: „Ți-i dau cum vrei.
Trebuie doar să răspunzi la ușă.”
Credeam că totul e sub control,
fiindcă m-am înconjurat de astfel de oameni.
Oameni care credeau în violență și în trafic de droguri.
Eram prea implicat ca să văd asta.
Extravaganța acelui stil de viață m-a captivat.
Din păcate, ce-a stat în întuneric iese la lumină.
Am cunoscut-o pe Angela prin verișoara ei.
De la prima vedere, am...
A fost genul ăla de moment.
Ne-am plăcut reciproc.
Am început să vorbim, am ieșit la întâlnire
și nu am mai încetat.
Era o fată frumoasă și inteligentă.
Ne-am mutat împreună.
Am făcut o fetiță împreună.
N-o să uit ziua când a născut-o. Eram la spital.
Am fost în sala de nașteri, când a ieșit din pântecul mamei sale.
Am zis: „Doamne!”
Sunt foarte protector cu femeile din familia mea, cu sora mea.
Când m-am uitat la fiica mea, am zis
că voi face tot ce-mi stă în putință ca să o protejez.
Până la urmă, am făcut și al doilea copil.
E iubire necondiționată.
Când știi că e fiica ta...
Nu i-am dat nicio palmă la fund.
N-aș putea să dau în fetele mele.
La început, nu i-am spus Angelei prea multe despre activitatea mea ilegală.
Dar, până la urmă, ne-a fost spartă locuința.
A trebuit să-i explic stilul meu de viață.
Am stat de vorbă și i-am zis să nu mai spună nimănui unde stăm.
Într-o zi, am plecat să mă ocup de o treabă.
Aveam sistem de protecție și toate cele.
Când m-am întors, frățiorul meu mi-a zis:
„Știi că verișoara lui Angie tocmai a plecat de aici?”
„Nu. De unde știe unde stăm?”
El a zis: „Nu știu.”
Iar eu, fiind așa cum sunt, mi-am ieșit din minți numai când am auzit.
Am rămas uimit. Vorbisem deja cu ea, cu ceva timp în urmă,
despre măsurile de securitate pe care trebuia să le luăm.
Apoi am aflat că au adus-o niște tipi dintr-o mașină,
de pe aleea din fața casei.
Nu numai că nu știu cine sunt tipii ăștia...
M-am încins rău. Ne-am certat în seara aia.
A fost și puțină violență conjugală. Am scuturat-o un pic.
Am prins-o și am bruscat-o,
pentru că nu mi-a spus ce voiam să aud.
Mi-a zis: „E verișoara mea.”
Eu am întrebat: „Cine dracu' erau tipii din mașină?”
- „Nu știu. - De ce dracu' nu...” M-am aprins.
Și a chemat poliția. Au venit, m-au arestat.
Au luat-o pe ea. M-au închis.
M-am întors și mi-am luat hainele, fiindcă nu mai aveam încredere în casă.
Securitatea fusese compromisă.
Având aceste experiențe cu anumiți membri ai familiei,
mi-am pierdut încrederea în unii.
PE 7 NOIEMBRIE 2000,
BUCHANAN A MERS LA O ADUNARE A FAMILIEI, LA TATĂL LUI VITREG.
PRINTRE OASPEȚI ERAU ANGELA BROWN ȘI CELE DOUĂ FIICE ALE LOR.
Sărbătoream faptul că mătușa mea își luase un apartament.
Petreceam de zor și socializam.
Eu voiam să fumez marijuana.
Am sunat un prieten și mi-a adus.
I-am spus tipului care răspundea la ușă:
„Credeam că mai stă cu noi și fumează ceva.”
„A zis că trebuie să-și ia femeia de la muncă.”
„Bine. Unde e marfa?”
Mi-a dat-o.
Ușa de la dormitor era deschisă și lumina era aprinsă.
M-am dus în spate,
am desfăcut-o, am pus-o în foiță și am început să fumez.
Am auzit o ușă deschizându-se.
M-am dus acolo și am zis: „Cine a intrat?”
Toți mi-au zis: „N-a intrat nimeni.”
Dar am văzut lumina stinsă la baie și ușa de la dormitor închisă.
În fine, au zis că n-a fost nimeni.
M-am dus la ușierul meu.
I-am zis: „Dacă n-a intrat nimeni, deschide ușa de la dormitor!
Era deschisă mai devreme.”
El mi-a zis: „Ai halucinații. Nu e nimeni.”
Dar nu s-a dus să deschidă ușa.
Așa că mi-am luat arma.
„Deschide dracu' ușa!”, i-am zis.
În tot haosul ăla, nu știu cum,
nu știu ce se întâmpla cu mine, dar vorbeam despre ușă
și m-a cuprins brusc un sentiment ciudat.
Mintea mea o luase razna.
Marfa pe care o fumasem era diferită de ce mai fumasem înainte.
Începuse să mă ia de cap.
Am zis: „Nu mă simt bine.”
El a zis: „Te-ai prăjit.” „Serios, ceva nu e în regulă.”
„Deschide dracului ușa!”
Asta e tot ce-mi amintesc.
Nu știu ce s-a întâmplat până la 00:50.
Nu știu cum a decurs seara.
CAMERA VIDEO UNITATE DE INTERVENȚIE
Prin stație...
LT. JEFF JONES PRIMUL LA FAȚA LOCULUI
...primeam informații întruna.
Erau oameni împușcați.
Încercau să-l descrie pe suspect.
Informații după informații.
Am urcat în mașină și am pornit spre strada Sexton.
Știam că era cea mai scurtă rută...
LT. KRISTA JONES POLIȚIST LA FAȚA LOCULUI
...spre strada Mary.
Când am luat curba pe strada Mary, am văzut pe cineva întins pe jos.
Când am ieșit, am văzut că e o femeie.
Iar copiii stăteau peste ea.
Unul încerca să iasă de sub mâna ei.
Era o baltă de sânge în jurul gâtului.
Nu își dădea seama că suntem acolo. Nu era conștientă.
Respira greu. Îi curgea mult sânge.
Nu ne răspundea.
Știam că e în stare gravă.
Ea...
E clar că ținea copiii în brațe când a fost împușcată.
După poziția în care era,
și-a deschis brațele ca să nu fie împușcați copiii.
KRISTA JONES L-A GĂSIT PE BUCHANAN APROAPE DE LOCUL CRIMEI.
Am strigat să ridice mâinile, să le țină la vedere.
Îmi asculta ordinele, dar părea agitat.
Urla foarte repede. Nu înțelegeam ce spunea.
Îmi amintesc că părea surprins că, deși era atât de agitat,
făcea ce îi spuneam eu să facă.
Știam că măcar înțelege comenzile.
Am fost arestat. M-au urcat în mașina de poliție.
Am văzut că, în raport, scria că dădeam cu capul de portiere.
Nu-mi amintesc nimic.
Ziceam că încearcă să mă omoare cineva.
Că viața mea e în pericol. Au zis că eram agresiv și transpirat.
Îmi ieșeau muci din nas, transpiram mult.
La un moment dat, ei spun că le-am zis:
„Nu puteți să mă protejați!”
M-au pus într-o celulă pentru observație.
Cred că am dormit două zile.
Și, când am ieșit din starea aia,
când au trecut efectele drogurilor,
m-a pus la masă și m-a întrebat: „Știi de ce ești reținut?”
Când mi-a spus, mi-a dat o lacrimă.
Am zis: „Faci mișto!” Ea a zis: „Nu.”
BUCHANAN A FOST ACUZAT CĂ A ÎMPUȘCAT MORTAL
TREI MEMBRI AI FAMILIEI.
Mi s-a spus că, în seara aia, am împușcat-o pe mătușa Juanita Hoffman,
pe William Jefferson, tatăl meu vitreg,
și pe iubita mea, Angela.
M-am dat bătut.
Am zis: „Dă-o dracu'! Dacă mă omoară, mă omoară.”
După ce mi-am dat seama ce am făcut,
am zis: „O să mă execute. La dracu'! Să mă execute!”
Fiindcă simțeam că nu mai am dreptul să trăiesc după ce am făcut.
Chiar dacă n-am făcut-o intenționat, știam că sunt responsabil.
Nu mai voiam să trăiesc.
PE 22 APRILIE 2002, BUCHANAN A FOST CONDAMNAT LA MOARTE.
SUSȚINE PÂNĂ ÎN ZIUA DE AZI CĂ NU-ȘI AMINTEȘTE SCHIMBUL DE FOCURI.
COLUMBIA, MISSOURI
Îmi place iarna.
Îmi plac iarna și toamna.
Toți își fac griji pentru mine în noiembrie,
fiindcă știu că e o perioadă grea.
Din cauza lucrurilor întâmplate.
Eu sunt mama Angelei, Valeria.
Angela a fost una dintre victimele lui Deandra în seara aia.
Și a mai ucis doi oameni.
Dar i-a luat viața mamei copiilor lui.
Toți cei care au întâlnit-o...
MAMA ANGELEI
...spun că era matură pentru vârsta ei.
Nu ieșea în baruri. Nu-i plăceau.
Stătea acasă și citea. Era un șoarece de bibliotecă.
Când a împlinit 16 ani, a venit la mine și mi-a zis:
„Mama, vreau să ies la întâlnire cu băiatul ăsta.”
I-am spus: „Bine. Trebuie să-l cunoaștem.”
Era un gentleman desăvârșit. Era drăguț, politicos,
o aducea la timp acasă.
O suna la telefon, cum fac iubiții.
N-ai fi crezut că e un lup deghizat în oaie.
DUPĂ TREI ANI DE RELAȚIE, ANGELA BROWN ȘI BUCHANAN AU PRIMUL COPIL.
M-a sunat în preajma Crăciunului.
A zis: „Mamă...
Deandra și-a pierdut mințile. Mi-a zis că nu e al lui copilul.”
I-am spus: „Angie, nu rămâne acolo! Te poți întoarce oricând acasă.”
Ușa era mereu deschisă pentru ea.
Apoi nu m-a mai vizitat.
N-o lăsa să vină. O ținea ascunsă.
Apoi Angie a fost împușcată mortal.
CIMITIRUL ROANOKE
Ești bine?
Angie a avut două fete.
Le-am luat la mine, fiindcă sunt nepoatele mele.
„Dacă ziua de mâine începe fără mine, să nu credeți că suntem departe.
De fiecare dată când vă gândiți la mine sunt în inima voastră.”
Simțeam o ură puternică.
Vreau să sufere și el, cum au suferit și ceilalți.
Vreau să-l omoare.
Pentru că o merită.
A omorât niște oameni pe care zicea că-i iubește.
Nu i-a iubit dacă le-a luat viața.
Trebuie să dea socoteală.
De ce i-a omorât pe oamenii care îl iubeau?
Deandra a fost răsfățat când era mic.
A avut tot ce și-a dorit.
Eu și sora mea, chiar dacă eram fete...
VERIȘOARA LUI DEANDRA
...mergeam la bunica și ne jucam cu jucăriile lui. Le avea pe toate.
Dar era un om bun. Îl admiram.
Familia mea e strâns unită. Suntem apropiați.
Am format o legătură ca între frați cu toții.
BUCHANAN ȘI-A PETRECUT TINEREȚEA ÎN COLUMBIA, MISSOURI,
CU VERIȘOARELE LUI, SHONTAI, MIJA ȘI TONI.
N-a fost niciodată tratat rău acasă. Toți am dus o viață bună.
Unii mai bună decât alții, dar eu și verii meu am dus-o bine.
Tatălui lui îi ziceam „unchiul Joon-Joon.”
Îmi amintesc când a murit unchiul Joon-Joon.
Știu că l-a marcat pe Deandra.
Nu cred că a plâns ca un copil care și-a pierdut un părinte.
Dar, de-a lungul timpului, a găsit o cale să uite.
După ce a crescut, a început să fumeze marijuana.
Cred că asta îl mai liniștea.
JUANITA HOFFMAN A FOST UNA DINTRE CELE TREI VICTIME ALE LUI BUCHANAN.
Mama, Juanita Hoffman, era nemaipomenită.
Nimeni nu e perfect, dar Juanita Hoffman
era cea mai apropiată de perfecțiune.
Mi-a sunat telefonul fix.
Am răspuns. Era sora mea cea mare Shontai.
Foarte supărată.
Mai mult țipa în telefon.
„Toni, trebuie să vii acasă. Deandra a împușcat-o!”
Atunci am început să țip.
La spital, m-am uitat la medic, l-am apucat de mână și i-am zis:
„Te rog, dle doctor, nu-mi spune că ați pierdut-o pe mama.”
Atunci m-a lovit realitatea.
S-a dus pentru totdeauna.
Fir-ar!
Doamne!
Și stai acolo...
Simțeam durerea ei.
Știi că gloanțele...
Încă mă întreb...
Când a îndreptat arma spre ea, la ce s-a gândit mama?
Era speriată?
TRIBUNALUL DISTRICTULUI BOONE COLUMBIA, MISSOURI
Vreau măcar să revizuim și să vorbesc cu ea.
0102, Procuratura contra Sean... Ai nevoie de ajutor din partea avocatului.
Eu sunt Kevin Crane,
judecător în exercițiu al tribunalului districtelor Boone și Calloway.
ÎN 2001, KEVIN CRANE A FOST PROCUROR PRINCIPAL LA PROCESUL BUCHANAN.
Buchanan a fost acuzat de mine pentru trei crime.
PROCUROR
Omorul calificat e singura infracțiune la care se poate da detenție pe viață,
fără posibilitatea eliberării condiționate.
De asemenea, e singura infracțiune pentru care se poate da pedeapsa capitală.
Familia și prietenii care erau prezenți
în noaptea crimelor
s-au distrat împreună...
William Jefferson era patriarhul familiei.
Era proprietarul locuinței. Era foarte primitor cu toți.
Toți se simțeau bine acolo.
Dar cred că era un voal peste acea casă.
După ceva timp,
inculpatul a devenit tot mai posesiv.
I-a interzis lui Angie să se miște.
Spre exemplu, să iasă din cameră sau să facă altceva.
Din câte îmi amintesc, erau două lumi sub același acoperiș.
LA PROCES, BUCHANAN A SUSȚINUT CĂ NU ÎȘI AMINTEȘTE SCHIMBUL DE FOCURI.
Ai dreptul să nu spui nimic. Tot ce spui va fi folosit împotriva ta.
Ai dreptul la un avocat. Dacă nu îți permiți, vei primi unul din oficiu.
Dacă dai declarație, poți să te oprești...
REPLICA PROCURORILOR A FOST UN INTEROGATORIU
ÎNREGISTRAT LA CÂTEVA ORE DUPĂ AREST.
- Spune-mi cine era în casă! - Eu, femeia mea...
Tu, mama copiilor tăi, doi copii...
Mama copiilor mei, iar copiii erau în spate.
Bine.
Și mătușica mea, și William Jefferson, tatăl meu vitreg,
care stătea pe canapea, cu spatele sprijinit de perete.
BUCHANAN SUSȚINEA CĂ CEI PREZENȚI ÎNCERCAU SĂ-L OMOARE.
I-am întrebat: „De ce m-ați încolțit?”
Știi cum e când simți în sufletul tău că urmează să ți se întâmple ceva?
Atunci am luat pușca.
Am îndreptat arma spre ei și am întrebat de ce mă încolțesc. N-au dat înapoi.
Au zis: „Avem copiii!”
Au scos copiii în față când i-ai amenințat cu pușca?
Da! Ce înseamnă asta? E clar că puneau ceva la cale.
Copiii mei!
O imploram pe mătușa mea să-mi explice ce se petrece.
A venit spre mine, ca să-mi ia arma. De ce încerci să-mi iei arma?
I-am smuls-o din mână. Mi-a zis: „Sunt mătușica ta.”
Mi-am ieșit din minți.
Atunci ai apăsat pe trăgaci? Unde ai împușcat-o?
Nici nu mai știu.
N-am împușcat-o în cap. Am tras fără să mă uit.
Dacă iau închisoare pe viață, poate că n-ar fi trebuit să trag.
Dar, în acel moment, nu-i păsa nimănui de mine.
Bine. Deci te-ai întâlnit cu dl Jefferson
la bucătărie, în fața frigiderului. I-ai spus ceva?
Nu! M-am uitat la el, iar el, la mine.
L-am întrebat: „De ce vreți toți să mă omorâți?” El a zis: „Sunt tatăl tău vitreg.”
- Și apoi? - Am tras.
- Și am fugit din casă. - Unde l-ai împușcat?
Nu știu. Cred că aici, pe undeva.
- În piept? - Nu știu.
- Și ai ieșit din casă? - Da.
Dintr-odată, am văzut pe cineva în dreapta.
Era mama copiilor mei.
- Nu mai aveam gloanțe. - Și ce s-a întâmplat?
Am băgat mâna în buzunar și am încărcat pușca.
- Cu cine mai era? - Cu copiii!
- Și copiii? - Da.
- Fugea de-a binelea! - Ai fugit s-o prinzi?
S-a oprit. I-am zis: „Vino aici, Angie! Angie!”
S-a oprit. M-am dus la ea.
Am întrebat-o: „De ce, așa de brusc?
De ce?
De ce dracului vreți să mă omorâți dintr-odată?”
Avea copiii lângă ea. „Nu îndrepta arma!”
Erau fiicele mele. Nu puteam. Apoi mi-am ieșit din minți cu ea.
Încercase să mă sape de mai multe ori.
Ai împușcat-o în cap? Unde?
Am împușcat-o undeva, nu știu.
Prin ce am trecut... Am tras undeva sus.
Departe de fiica mea. Asta e tot ce știu.
- Cum ținea copilul? - Îl ținea așa când am împușcat-o.
- Pe partea aia? - Da.
Nu contest că era sub influența unor substanțe.
Dar asta nu e scuză.
Nu poți să zici: „Am băut whisky
și nu-mi amintesc că am omorât niște oameni.”
Asta nu e o apărare. Exclus.
Încercam să obțin condamnarea și mă gândeam
dacă a existat premeditare înainte să-i omoare.
Dacă te gândești, oricât de puțin, la uciderea altei persoane,
asta e premeditare.
În acest caz, am avut trei victime.
Fiecare dintre victime a fost împușcată de acuzat cu o pușcă.
Să-ți zic câteva lucruri.
În primul rând, după ce ai împușcat-o pe mătușă,
ai încărcat imediat?
Da, pentru că nu știam ce mă așteaptă.
Nu numai că trebuia să reîncarce pușca
pentru a comite aceste crime,
dar trebuia să și armeze de fiecare dată când trăgea.
Când l-ai împușcat pe dl Jefferson, ai armat pușca?
Nu, am fugit afară.
Dar am armat-o când am ajuns în spate.
- De ce mă întrebi? - Ai scos gloanțele.
- Ai reîncărcat. - Exact.
A trebuit să acționezi manșonul ca să bagi cartușul?
Da, așa se face.
Asta a fost o parte a demonstrației făcute în fața juraților.
Am arătat că a premeditat uciderea fiecărei victime.
Sincer, frate, toată lumea din casa aia...
Dacă puteam să-i prind pe toți, le făceam felul.
Nu glumesc. Serios! Pentru că toți au fost în cârdășie.
Individul trebuie să-și asume responsabilitatea.
Începe de la individ.
Nu poți să dai vina pe drog
sau pe armă, ci pe individ.
ÎN 2001, BUCHANAN A FOST GĂSIT VINOVAT
ȘI CONDAMNAT LA MOARTE, DUPĂ UN VOT DE ZECE LA DOI.
ÎN 2003, CURTEA SUPREMĂ A DECRETAT CĂ PEDEAPSA CAPITALĂ
POATE FI DATĂ NUMAI CU O DECIZIE UNANIMĂ A JURAȚILOR.
PEDEAPSA LUI BUCHANAN FOST REDUSĂ
LA ÎNCHISOARE PE VIAȚĂ FĂRĂ POSIBILITATEA ELIBERĂRII CONDIȚIONATE.
Anul ăsta s-au împlinit 17 ani...
NEPOATĂ VITREGĂ A LUI DEANDRA
...și îmi aduc aminte de parcă s-a întâmplat ieri.
În această poză,
Deandra, mama lui și Juanita stau unul lângă altul
și vorbesc între ei.
E pe 3 iunie 1992,
ziua în care bunicul meu, William Jefferson,
s-a însurat cu mama lui Deandra, Lydia Jefferson.
Deandra a fost cavaler de onoare.
Acela e bunicul meu, William Jefferson,
tatăl vitreg al lui Deandra,
una dintre victimele lui din acea seară.
Bunicul meu a murit ca un erou.
Nu-l lăsa pe Dre să facă nimic nimănui din casă,
pentru că era casa lui, era teritoriul lui.
Bunicul...
l-a tratat ca pe propriul lui fiu.
Iar Dre l-a răsplătit cu un glonț în inimă.
Aici e Angie, cu cei doi fii ai lui Deandra.
Din alte relații...
Era destul de tolerantă cu el.
După ce am început să vorbesc cu ea,
am aflat ce e între ei cu adevărat
și cât o maltratează.
Puțină violență conjugală. Am scuturat-o un pic.
Pentru că nu mi-a spus ce voiam să aud.
Nu doar a scuturat-o puțin.
Alege să povestească așa
pentru că nu vrea să pară un om rău.
Dar e limpede că e un om rău.
Dre a fost arestat pentru violență împotriva lui Angie.
Incidentul a fost așa... Angela era gravidă cu primul copil.
A fugit în stradă după ea
și a lovit-o cu bâta de baseball.
TITLU RAPORT: MALTRATARE NUME: BUCHANAN, DEANDRA MEKEL
NUME: BROWN, ANGELA ELIZABETH RELAȚIE: ADULT-VICTIMĂ
A atacat-o cu o armă.
BUCHANAN A DEVENIT AGITAT ȘI A LOVIT-O DE DOUĂ ORI.
Fusese foarte violent cu ea în trecut.
„O SĂ MĂ OMOARE.”
I-au ținut separat la tribunal.
Tribunalul a ordonat să nu se apropie,
atât de grav a rănit-o pe Angela.
La momentul morții Angelei, Dre nu trebuia să se apropie de ea.
Dar avea control asupra psihicului ei
și asupra acțiunilor ei.
Dar legea le interzicea să aibă contact unul cu altul.
Îi era atât de teamă de el,
încât, deși o rănise atât de grav și poliția îi separase,
ea tot s-a întors la el.
S-a întors la el după tot ce i-a făcut.
Nici până acum nu înțeleg de ce s-a întâmplat asta.
Cum am ajuns să fac asta?
Pe Angie a omorât-o cu sânge-rece. Punct!
Cu siguranță a fost premeditat.
N-a mers conform planului,
dar sigur a vrut s-o omoare.
Angie putea să scape în seara aia.
Dar Dre a chemat-o înapoi.
Ea a înlemnit și s-a dus la el, iar el a împușcat-o în gât,
în timp ce ținea copiii în brațe.
Are un copil de cinci luni în brațe, iar tu o împuști ca pe un gunoi.
Deandra a procedat ca toți agresorii.
A început cu cadouri. O răsfăța.
O plimba.
De la asta, a ajuns la „trebuie să stai cu mine”,
la „nu ieși din casă dacă nu-ți spun eu”,
la „nu poți să-ți vezi familia”
sau „nu poți să-ți vezi prietenii”, până la a o ucide.
Nu a fost de la droguri.
Nu-mi pasă că el zice că era drogat în seara aia.
L-am văzut pe Dre cu ochii mei cu zece minute înainte să se întâmple.
Știu sigur că nu era drogat.
Nu făcuse psihoză
din cauza unui drog.
E o minciună pe care o spune mereu.
Ceilalți oameni de acolo au fost victime colaterale.
Scopul lui principal era să o omoare pe Angie.
Nu avea niciun motiv s-o omoare pe Juanita.
Și, cu siguranță, nu avea motiv să-l omoare pe bunicul.
Cel mai important lucru e să le cer scuze.
Serios, îmi pare rău.
Și...
Continui să depun eforturi ca să fiu mai bun,
ca să nu mai fiu niciodată acel om.
Indiferent dacă ei află asta, indiferent cine află.
Eu știu că nu mai sunt același om. E o certitudine.
DEANDRA BUCHANAN A CONSIMȚIT SĂ RĂSPUNDĂ LA MAI MULTE ÎNTREBĂRI.
Încă încerc să înțeleg de ce s-a întâmplat asta.
În toți anii ăștia, m-am întrebat cum am permis să se întâmple asta.
Cum am ajuns să-mi împușc mătușa, iubita și tatăl vitreg?
Să-mi împușc iubita care îmi ținea fiica în brațe.
Da, cred că Deandra plănuia să o omoare pe Angie.
Ceilalți oameni de acolo au fost victime colaterale.
Scopul principal era s-o omoare pe Angie.
Nu am vrut... Nu.
Dacă aș fi vrut asta, aș fi putut s-o fac.
Dacă voiam s-o omor, puteam s-o omor.
Singura explicație e că substanța aceea chimică pe care am luat-o,
de care nu știam, m-a făcut să reacționez așa.
Când asociezi asta cu stilul meu de viață,
dinainte s-o cunosc pe Angela...
V-am spus că am fost violent dinainte s-o cunosc.
Am fost în multe situații violente, în care am văzut oameni murind.
Nu e motiv de mândrie, dacă mă gândesc acum.
Dar, pe atunci, era normal.
Reacționez într-un anume fel în funcție de viața pe care am avut-o.
Dacă te gândești, oricât de puțin, la uciderea altei persoane,
asta e premeditare.
Le-am demonstrat juraților că a premeditat
uciderea fiecărei victime.
N-a fost nimic plănuit.
N-am stat să calculez, să mă gândesc cum procedez.
Nu mi-am pus în cap să-mi ucid iubita.
Sau mătușa. N-am zis că o să-mi omor tatăl vitreg.
N-am spus niciodată că asta o să fac azi.
Nu! Nici vorbă!
După spusele mele și ale tuturor celor care au fost acolo,
am cedat psihic.
N-a fost o situație premeditată.
Factorul declanșator a fost faptul că am crezut
că a intrat cineva în casa aia.
Și că nu mi-au deschis ușa dormitorului ca să nu văd cine era acolo.
Cred din tot sufletul că asta a determinat faptele mele.
Nu doar a scuturat-o un pic.
Dre a fugit în stradă după ea și a lovit-o cu o bâtă de baseball.
Angela mi-a arătat unde a lovit-o cu un umeraș din metal.
Mi-a arătat semne de la gât
până la genunchi, în urma bătăilor repetate.
Pune pauză!
Asta e...
Să-ți spun ceva, frate!
N-am bătut-o niciodată cu umerașul.
Asta mă frustrează pe mine.
Destul cât să spun: „Dă-i dracului pe toți!”
Rahaturile de genul ăsta mă supără.
Chiar și în ziua de azi, transmiteți lucruri ca ăsta,
că am bătut-o cu un umeraș, de parcă aș fi un monstru.
Lucrurile astea mă cam...
N-o să spun că mă supără, pentru că înțeleg ce am făcut.
Dar devine...
Pe bune, e foarte dureros, pentru că, de obicei, eu...
În 18 ani, am făcut tot ce am putut ca să mă căiesc.
Iar, când aud lucruri ca ăsta,
mă deranjează foarte mult.
Adăugați niște lucruri false în povestea voastră,
ca să mă puneți într-o lumină rea.
Sunt sincer cu voi.
E foarte frustrant pentru mine.
Indiferent ce și cum spun ei
sau ce cred,
o să atac acest caz și mulți o să se supere.
Pot să ia cu asalt tribunalul, să vorbească cu procurorii.
Nici nu-mi pasă!
Lucrurile astea îmi arată
că, după 18 ani, nu pot să am încredere în ei.
Vorbesc serios! Așa trebuie să gândesc.
Pe baza celor auzite acum, când o să ies de aici,
pot zice că o să fiu în siguranță lângă ei?
Nu pot.
Pentru că o să ies de aici.
ÎN FEBRUARIE 2018, BUCHANAN A FĂCUT APEL ÎMPOTRIVA SENTINȚEI.
APELUL A FOST RESPINS.