En tiedä, kumpi on pahempi.
Teloitus vai loppuelämä vankilassa.
Olen nyt vain limbossa.
Täällä ei ole toivoa.
Kun on syyllinen, se pitää hyväksyä.
KUOLEMANRANGAISTUS OTETTIIN USA:SSA TAAS KÄYTTÖÖN 1976
SEN JÄLKEEN YLI 8 000 IHMISTÄ ON TUOMITTU KUOLEMAAN
JAKSO KERTOO KUOLEMAANTUOMITUSTA VANGISTA #999866
Jos olet harkinnut hengen riistämistä,
paras harkita tarkoin.
Sen tien kulkeminen tietää paljon sydänsuruja.
Voit kuvitella olevasi kova,
mutta et ole mitään, olet murhaaja.
Et ole mitään.
NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Ammuin ensin kerran,
ja sitten lähempää toisen.
Häntä ammuttiin poskeen. Luoti pysähtyi leukaan.
Jahtasin häntä pöydän taa ja puukotin häntä noin 25 kertaa.
En voinut uskoa sitä. En voinut uskoa, että tapoin jonkun.
En kadu sitä.
Hän alkoi puukottaa miestä sohvalla.
JULISTETTU TÄYSIVALTAISEKSI
Tämä on tie 69 pohjoiseen Lufkinin lähistöllä.
Ihan Angelina Countyn pohjoislaidalla.
ENTINEN APULAISSERIFFI ANGELINA COUNTYN SERIFFIN TOIMISTO
32 vuotta sitten -
lähes minuutilleen, kello on viisi yli kahdeksan.
Olin matkalla tähän suuntaan kiireellä.
Kiirehdin rikospaikalle.
Tällaisilla keikoilla adrenaliini virtaa -
eikä aamukahvia tarvita.
Ei kysellä, vaan hypätään vain autoon ja mennään.
Kaikki hommiin.
Tulemme Wellsin pikkukaupungin laitamille.
Se muistuttaa monia Texasin pikkukaupunkeja.
Silloin täällä oli reilusti alle tuhat asukasta.
ETSITTEKÖ VASTAUKSIA ELÄMÄÄN? LÖYDETÄÄN NE YHDESSÄ!
WELLSIN PARHAAT DONITSIT
Kaikki tuntevat toisensa.
Sää on samanlainen kuin sinä aamuna.
Syyssää. Metsästyskausi.
1986 DAVID LEWIS AMPUI 74-VUOTIAAN MYRTLE RUBYN -
MURRON YHTEYDESSÄ
HÄNET TUOMITTIIN KUOLEMAAN 1987
HÄN ON EDELLEEN KUOLEMANSELLISSÄ YLI 30 VUOTTA MYÖHEMMIN
Muutimme usein, kun olin nuori. Texas, Chicago.
Äiti, isä, isäpuolia.
Ei kiinteää ydinperhettä.
Paljon häiriöitä.
En saanut juuri huomiota.
Sain kasvaa vapaasti, ja minusta tuli villi.
En vain välittänyt.
Minusta ei välitetty, joten miksi välittäisin.
Tein mitä tykkäsin.
Niin minä käytännössä elämääni elin.
Nimeni on David Lewis, 52 vuotta.
Olen ollut täällä vähän yli 30 vuotta.
Minut heitettiin kotoa 16-vuotiaana, ja elin kaduilla.
Pystyin elättämään itseni vain varkaana.
Kukaan ei palkannut kouluttamatonta 16-vuotiasta poikaa,
jolla ei ollut mitään taitoja.
Niinpä varastin. Otin vain, mitä halusin.
Olin uskoakseni 21...
...20 tai 21, kun muutin Lufkiniin.
Se on pieni maalaiskaupunki.
Join. Olin alkoholisti.
Ja poltin ruohoa.
Vedin happoa, pillereitä, sieniä, millä vain sai pään sekaisin.
Kun maistoin marihuanaa, se kolahti. Olin rakastunut.
Se auttoi pakenemaan todellisuutta toiseen maailmaan,
toiseen mielentilaan, jossa pääsin pakoon kaikkea.
Vanhempana se muuttui enemmän alkoholiksi.
Juoppona en välittänyt mistään.
Tein mitä halusin -
välittämättä seurauksista.
Olimme ulkona myöhään juomassa ja polttamassa -
ja päätimme murtautua jonnekin.
Sitä nuoret silloin tekivät.
Koteja, kauppoja, mihin vain pääsimme sisälle.
Kun elää kaduilla, pitää tehdä, mitä tarvitsee selviytyäkseen.
Sinä päivänä minä ja kaverit menimme viinakauppaan,
ostimme kaljaa ja päätimme lähteä kalaan.
Kalassa löysin sieniä.
Söin niitä ja join kaljaa.
Iltaan mennessä olin aika perseet.
He jättivät minut isoisäni luo Lufkiniin.
Istuin odottamassa häntä,
koska aioimme mennä metsälle illalla,
ja hänen tulonsa kesti kauan.
Kun tuli pimeä, otin aseen ja päätin lähteä metsälle itsekseni.
Kuljin neiti Rubyn talon takaa -
ja ajattelin oikaista takapihan läpi -
purolle talon takana.
Siellä on yleensä peuroja ja sellaista yöaikaan.
Näin kylpyhuoneen ikkunan olevan auki,
eikä autoa ollut näkyvissä.
Ryömin sisään kylpyhuoneen ikkunasta.
Seisoin käytävään vievän oven oviaukossa.
Käytävä lähtee kahteen suuntaan.
Vasemmalla on keittiö,
ja oikealla pari makuuhuonetta.
Menin makuuhuoneeseen. Aseteline oli siellä.
Otin aseet ja käärin ne lakanaan.
Kun tulin ulos, joku tuli käytävän ovesta olohuoneesta.
Näin siluetin.
Nostin aseen ja pamautin.
Hän kääntyi minua kohti ja kirkaisi kovaa.
Iskin häntä päähän aseen piipulla.
Kun sytytin valot ja näin, kuka hän oli, olin...
Hitto.
Luulin talon olevan tyhjä.
En uskonut, että siellä olisi ketään.
Olin vähän järkyttynyt. En edes ajatellut.
Otin auton avaimet ja aseet, ja häivyin.
Jätin auton parkkiin tien varteen.
Istuin isoisän asuntovaunussa,
polttamassa tupakkaa ja juomassa kahvia,
kun poliisi tuli tien yli.
Tiesin heti, että he hakivat minua.
He olivat jo löytäneet neiti Rubyn.
Päivällä oli satanut,
ja jätin jalanjälkiä metsäpolulle -
isoisän asuntovaunulle asti.
Isoisän tyttöystävä avasi oven,
ja kun yksi rikostutkijoista näki minut,
hän sanoi mukana olleille poliiseille: "Taisimme löytää tekijän."
Minut vietiin poliisiasemalle kuulusteltavaksi.
Kielsin kaiken.
Kun he yrittivät syyttää siitä isoisääni,
tunnustin viimein ja sanoin tehneeni sen.
Hän ei liittynyt siihen mitenkään.
Ajattelin, että istuisin vankilassa pitkään, ehkä 30 tai 40 vuotta.
Kun asianajaja sanoi minulle, että he hakivat kuolemanrangaistusta,
ihmettelin, mikä se oli.
Kun hän kertoi minulle, mikä se oli, puistelin vain päätäni.
En edes ajatellut kuolemanrangaistusta, kun oli vapaa.
En tiennyt, että sellainen oli.
Suljin pois ajatukset rikoksesta, kunnes istuin sellissä -
ja aloin miettiä, mitä olin tehnyt -
ja mikä minua odottaisi. Silloin murruin.
Kun tulin kuolemanselliin, pidin sen suljettuna pois,
enkä oikeastaan kohdannut tekemääni ennen vuotta 2004.
Silloin se iski oikein lujaa.
Silloin lopulta hyväksyin vastuun siitä.
Tuli mitä tuli, hyväksyn sen.
Elämä vankilassa tai teloitus, hyväksyn kumman vain.
Mitä voi tehdä, kun on syyllinen?
Ei ole mitään toivoa, kun on syyllinen.
Tämä on David Lee Lewisin oikeudenkäynnin todistelaatikko -
vuodelta 1986.
En ole nähnyt suurinta osaa tästä sitten...
sen päivän.
Nämä silmälasit neiti Rubylla oli,
kun hän tuli kotiin sinä iltana.
Oikea linssi puuttuu, oikea sanka puuttuu.
Nämä olivat yhä osittain hänen kasvoillaan, kun saavuin paikalle.
Laukaus ammuttiin.
Luoti meni läpi tästä.
Se osui häntä silmäkulmaan. Pitää usein ottaa etäisyyttä -
tällaisen näyn fyysisiin piirteisiin.
Jos vain voi.
Yrittää vain tehdä työnsä,
dokumentoida ja valmistella kaiken.
Oikeudenkäynti on aina mielessä,
kun on tällaisessa tilanteessa.
Ja...
Sitä miettii myöhemmin.
Saimme ison läpimurron alkuun, kun löysimme jalanjäljet.
Valos kengänjäljestä.
Tämä on aika hyvä valos.
Kantapää, kärki, pohjakuvio.
Varsinkin, kun sitä vertaa kenkään, joka sen teki.
Tämä löytyi talon takaa, läheltä paikkaa, josta hän tuli sisään.
Sitten kaikki loksahti kohdalleen.
Kun lähestyimme asuntoa, jossa Lewis pidätettiin,
löytyi kengät, jotka sopivat kengänjälkiin.
Joskus on mukavaa, että käy tuuri.
Ei se sormenjäljelle vedä vertoja, mutta on vahva aihetodiste.
Varas on aina varas.
En nyt ryhdy saarnaamaan, mutta kymmenen joukossa on,
jos nyt muistan menneisyydestä,
yksi käsky, jossa kielletään varastaminen.
Kun menee sisään aikeena tehdä omaisuusrikos,
ja jokin menee pieleen hirvittävällä tavalla, ja joku kuolee,
se hyppää koko matkan -
eri tasoisten rikosten yli ihan kärkeen.
Sitä pidämme kaikkein pahimpana, murha.
Menikö hän sinne aikeenaan tappaa joku?
Ei. Siitä minua tai ketään muutakaan ei saa vakuutettua.
Kuoliko joku sen seurauksena, että hän oli paikassa, jossa ei olisi pitänyt?
Kyllä kuoli. Viaton ihminen menetti henkensä.
Kun miettii reilua 30 vuotta...
...köydenvetoa.
Rikottuja elämiä.
Elämiä vankilassa ja sen ulkopuolella.
Ja kaikki mahtuu yhdelle pöydälle.
Davidin tapauksessa syyllisyydestä oli musertava näyttö.
Heillä oli tunnustus, todisteita murrosta -
ja hänen asuinpaikastaan.
Syyttäjä todisti, että David Lewis tiesi ja ymmärsi...
DAVID LEWISIN ALKUPERÄINEN ASIANAJAJA
...mitä teki tehdessään rikoksen.
Olen Jon Anderson.
Synnyin ja kasvoin Texasin Lufkinissa.
Olen ollut juristina täällä 34 vuotta,
ja olin David Lewisin puolustusasianajaja.
Kun juttu oli oikeudessa, murhajutun valamiehistöltä -
kysyttiin tiettyjä kysymyksiä tuomionharkinnassa.
Yksi kysymyksistä oli, tekikö syytetty rikoksen tietoisesti.
Toinen kysymys oli, onko syytetty -
tulevaisuudessa uhka yhteiskunnalle.
Ne ovat mustavalkoisia kysymyksiä, jotka valamiehistön pitää ratkaista.
Henkinen täysivaltaisuus -
ja syytetyn kyky ymmärtää tekoaan -
eivät ole mustavalkoisia kysymyksiä valamiehistölle.
KESKIMÄÄRÄINEN ÄLYKKYYSOSAMÄÄRÄ USA:SSA ON 98
USEISSA TESTEISSÄ DAVID LEWISIN ÄO:N ON TODETTU OLEVAN VÄLILLÄ 69 - 85
HÄN ON ÄLYLLISEN KEHITYSVAMMAISUUDEN RAJALLA
JON L. ANDERSON ASIANAJAJA
Kun henkilö on kehitysvammainen, kuten herra Lewis,
vaikka syytetylle lukee oikeutensa,
on kyseenalaista, ymmärtääkö hän oikeutensa,
ja voiko hän tehdä tietoisen päätöksen -
luopua oikeuksistaan ja antaa lausunnon.
Puolustuksella oli vahvat perustelut sille,
että hän ei ollut ollut kyllin tietoinen tilanteesta -
tunnustaakseen vapaaehtoisesti.
LUOVUIN TIETOISESTI YLLÄ OLEVISTA OIKEUKSISTA -
ENNEN TÄMÄN LAUSUNNON ANTAMISTA JA SEN AIKANA.
Niinpä pyysin valamiehistöä ottamaan huomioon -
ja uskomaan Davidin henkiset vaikeudet.
Ja harkitsemaan hänen ymmärryksen puutteensa perusteella,
kysymyksiin vastaamista niin,
että hän saisi elinkautisen, eikä kuolemantuomiota.
Poikani syntyi 1965.
Synnytykseni oli hyvin vaikea.
DAVID LEWISIN ÄITI
Synnytys kesti 72 tuntia.
Hänet piti vetää ulos atuloilla,
mikä vahingoitti hänen aivojaan ja silmiään.
Koska olin nuori ja tyhmä,
en tajunnut sitä, ennen kuin hän aloitti koulunkäynnin.
YKSITYISASUMUS
Olen Linda Lewis, ja olen Davidin äiti.
Olin lähes 18, kun sain hänet.
Tämä on David koulussa.
Hän on söpö vintiö.
Puistossa pelaamassa palloa. Hän jahtasi palloa.
Näen hänet nyt. Pikkuinen vaappumassa ympäriinsä.
Hän ja Linda jouluna.
Hän oli äidin poika.
Hän on esikoiseni.
Hän on pikkuiseni.
On yhä.
Oli hän miten vanha vain ja teki mitä vain,
hän on aina pikkuiseni.
Rakastan häntä aina.
Kun hänellä oli läksyjä, en saanut häntä ymmärtämään.
Voi istua ja selittää sitä hänelle.
Näyttää ja selittää hänelle,
eikä hän vain tajunnut sitä.
Tiesin, että hän oli ujo.
Ja pidättyväinen muiden lasten kanssa.
Mutta en...
En tainnut todella tajuta hänen tilannettaan,
ennen kuin panin hänet yksityiskouluun.
Kolmen kuukauden jälkeen he sanoivat, etteivät voi auttaa poikaani.
He halusivat, että vien hänet testeihin,
joissa mitataan henkisiä kykyjä.
Silloin sain tietää, että hänellä oli ongelmia.
Enkä voinut sille mitään.
Voin vain yrittää pitää hänet poissa ongelmista, ja opettaa oikean ja väärän.
Tein siinä enimmäkseen aika hyvää työtä.
Tiedän vain, että kaikki pitävät häntä hirviönä, eikä hän ole sitä.
Hän on rakastava ja välittävä ihminen.
MURHATUOMIO
"David Lee Lewis sai kuolemantuomion tiistaina."
LUFKIN DAILY NEWSIN ENTINEN TOIMITTAJA
"Valamiehistö oli aiemmin todennut hänet syylliseksi murhaan -
74-vuotiaan Myrtle Rubyn ampumisesta Wellsissä."
Siitä on kauan.
Ja hän on yhä elossa 30 vuotta myöhemmin. Se tässä on uskomatonta.
Olen Rhonda Oaks.
Olen Lufkin Daily Newsin entinen toimittaja.
Tein sitä yli 20 vuotta.
Synnyin ja kasvoin Texasin Lufkinissa.
Olen ylpeä seitsemännen sukupolven Angelina Countyn asukas.
Tämä on aina ollut pieni ja tiivis yhteisö.
Ihmiset ovat uskonnollisia, joten kaikkiin luottaa.
Tällainen rikos tekee selväksi, ettei kaikkiin voi aina luottaa.
"Seriffi sanoi, että rouva Ruby kuoli laukaukseen päähän -
.22 kaliiperin kivääristä."
"Rouva Ruby ilmeisesti tapettiin, kun hän yllätti murtomiehen -
palatessaan kotiin kirkosta noin kello 21."
Näimme harvoin tällaisia rikoksia.
Se oli järkyttävä tapaus, joka sai paljon huomiota.
Sellaista rikosta ei odottanut.
Valamiehistö oli vakava ja keskittyi -
päättämään, oliko hän henkisesti jälkeenjäänyt.
He tiesivät, että hän oli syyllinen.
He kuuntelivat tapahtumien molempia puolia -
ja yrittivät tehdä puolueettoman päätöksen.
Kun mietin asiaa,
hän ei vaikuttanut kovin katuvalta.
Minusta henkisesti jälkeenjäänyt -
saattaa murtautua taloon ja varastaa aseita.
Ehkä jopa lyödä uhria päähän aseella -
tyrmätäkseen heidät tai jotain.
Mutta kun päättää ampua jotakuta naamaan, se ei ole henkisesti...
Henkisesti jälkeenjäänyt pakenisi normaalisti vain paikalta.
Hän päätti tehdä toisin.
Hän päätti riistää hänen henkensä.
Se tekee hänestä sellaisen rikollisen,
joita ei juuri tavattu Itä-Texasissa.
Minusta se oli kylmäverinen teko.
Ihmiset tuppaavat ajattelemaan, että kehitysvamman diagnoosi -
on kuin murtuma, joka todetaan röntgen-kuvalla.
KEHITYSVAMMA-ASIANTUNTIJA
Murtunut käsi on helppo todeta.
Henkistä jälkeenjääneisyyttä ei todeta niin.
Se on häilyvä diagnoosi, se liikkuu.
On paljon syrjintää, myyttejä ja väärinkäsityksiä,
jotka haittaavat varsinkin rikosoikeuden alueella.
OPAS KUOLEMAAN TUOMITTUJEN KEHITYSVAMMAISTEN PUOLUSTUKSEEN
Olen tohtori Richard Garnett.
Olen tutkinut kehitysvammoja vuodesta 1968.
Olin mukana David Lewisin tapauksessa vuonna 2006, kun minut pyydettiin -
tutustumaan kaikkeen materiaaliin...
VIITTAA VALEJÄLKEENJÄÄNEISYYTEEN
...aiemmista arvioinneista -
kouluissa, psykologeilla, jne.
KIELI / OPPIMISVAIKEUKSIA
Silloin tuotetusta materiaalista ilmeni selvästi,
että hänellä oli diagnosoitu kehitysvamma.
KEHITYSVAMMAINEN 68 RAJATAPAUS 76
VUONNA 2002 KORKEIN OIKEUS KIELSI KEHITYSVAMMAISTEN TELOITUKSET
PÄÄTÖKSESSÄ KEHITYSVAMMAN RAJAKSI -
MÄÄRITELTIIN ÄO ALLE "NOIN 70"
VUONNA 2006 DAVID LEWIS ANOI TUOMIONSA KUMOAMISTA
TÄYSIVALTAISUUDEN VIITTA
Jos testeissä saa tuloksen 70,
se on raja-arvo. Jos on sen alapuolella,
on "jälkeenjäänyt".
Sitä ei tehdä niin.
Pitää katsoa sitä, kaikkea muuta materiaalia,
ja henkilön adaptiivista tasoa.
Pitää koota kaikki tiedot ja miettiä -
tukeeko se kehitysvamman diagnoosia.
Jokin osa ehkä ei tue, jokin osa tukee.
Yhdestä ei tiedä, ja yksi ei varmasti.
Se taistelu käydään oikeudessa.
Minun testissäni älykkyysosamääräksi saatiin 69.
Syyttäjä sanoo:
"Osavaltio on tehnyt useita testejä,
ja ne ovat kaikki välillä 75 - 80, joten se ei ole mahdollista."
Koska ei tehdä oikeita testejä,
oikeiden henkilöiden toimesta,
oikeissa olosuhteissa.
Minun tehtiin.
Järjestelmän sisällä he ovat jo käyneet läpi oikeudenkäynnin -
ja tuomittu murhasta kuolemaan.
Ja sehän toteutetaan.
SYYTETTY ON TIETOINEN JA YMMÄRTÄÄ TOIMET HÄNTÄ VASTAAN.
Jos tuomari olisi vakuuttunut siitä, että David on kehitysvammainen,
automaattinen vastaus olisi ollut luopua kuolemantuomiosta,
ja muuttaa se elinkautiseksi ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen.
Todettiin kuitenkin, etteivät todisteemme riittäneet.
VALAMIEHISTÖ TOTESI, ETTÄ LEWIS TEKI MURHAN TIETOISESTI
Hän on yhä elossa, joten on ilmeisesti tehty valituksia.
Heistä emme kuitenkaan todistaneet riittävästi,
että hän on kehitysvammainen.
Jos tuomio olisi elinkautinen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen,
uskon, että se sopisi perheelle. Jos valamiehistö ja tuomari -
toteaisivat sen sopivaksi rikokseen.
En usko, että kukaan meistä haluaa vain...
MYRTLE RUBYN SISARENPOIKA
...että miehen täytyy kuolla.
Oikeuden täytyy toteutua.
Olen David Ruby.
Olen Myrtle Rubyn sisarenpoika.
Hän varttui alueella.
Kävimme yhdessä kirkossa Falvey Methodist Churchissa.
Kun tämä tapahtui Myrtle-tädille, olin juuri palannut Saint Louisista.
Sain puhelun äidiltäni.
Joku oli murtautunut Myrtle-tädin taloon.
Hän palasi kirkosta. Oli tietenkin pimeä.
Hän tuli taloon ja ilmeisesti säikäytti henkilön,
joka ampui ja murhasi hänet.
Tässä ei yhäkään ole mitään järkeä.
Myrtle-täti oli vanhus. Henkilö olisi voinut vain sanoa:
"Hei, olen pahoillani. Lähden nyt talostasi."
Ei täti häntä hakkaisi.
Mikseivät he vain ottaneet haluamaansa ja lähteneet?
TEHKÄÄ TÄMÄ MINUN MUISTOKSENI
Tiedän, että serkkuni kärsivät siitä yhä.
Sehän on selvää.
Se oli musertavaa heille, kuten kelle vain lapselle,
oli miten vanha vain.
Kyse on silti äidistä.
Kun synnyin, synnytys oli äidille vaikea.
Olen siksi lievästi kehitysvammainen.
Siksi opin hitaasti.
Koulussa en juuri välittänyt siitä.
Minun mielestäni -
kyse ei ole henkisistä voimavaroista, vaan uhasta yhteiskunnalle.
Oli hän täysi sekopää tai täysipäinen ihminen,
sillä ei ole minulle väliä,
koska yhteiskunnasta pitää poistaa sitä uhkaavat henkilöt.
Enkä muutenkaan usko sitä.
TEXASISSA KUOLEMANTUOMIOTA KÄYTETÄÄN VAIN,
JOS SYYTETYN KATSOTAAN OLEVAN VAARAKSI YHTEISKUNNALLE
TUOMIONANNOSSA OTETAAN HUOMIOON AIEMPI RIKOLLINEN TOIMINTA
Kun kuulin, että herra Lewis oli epäilty,
mietin, miksi ihmeessä hän on yhä vapaalla jalalla.
David Lewis oli tunnettu murtomies.
Hänet tunnettiin huumeiden käytöstä ja varkauksista.
Hänellä oli rikoshistoriaa.
Olen ylikonstaapeli Ruben Gonzales Oyster Creekin poliisilaitoksesta.
KAKSI KUUKAUTTA ENNEN MYRTLE RUBYN MURHAA -
GONZALES TUTKI VÄKIVALTAISTA RYÖSTÖÄ FREEPORTISSA
1. syyskuuta 1986 -
sain ilmoituksen puukotuksesta Avenue F:llä.
Muistan, että ilta oli selkeä.
Puukotus tapahtui automurron aikana.
Ilmoituksen tehnyt näki epäillyn kahden auton välissä -
ja vaimonsa käsilaukun -
hänen edessään. Auton ovi oli auki.
Kun ilmoituksen tehnyt huusi epäillylle,
epäilty nousi ja puukotti häntä vatsaan.
Pysäköin samaan paikkaan.
Poliisi pysäköi ajoneuvojen taakse,
ja ambulanssi oli hänen takanaan.
Toivottavasti ei ole koiraa.
Saatuani alustavan tutkimuksen valmiiksi talolla -
aloin kiertää alueella.
Jututin ihmisiä ja kerroin heille kuvauksen,
jos he muistaisivat jonkun sen näköisen tai jotain.
RIKOSYLIKONSTAAPELI OYSTER CREEKIN POLIISI
Kuvaus kuitenkin sopi moniin henkilöihin.
Noin kaksi päivää myöhemmin -
sain puhelun herra A.L. Thompsonilta puukotuksesta.
HERRA A.L. THOMPSON OLI DAVID LEWISIN SETÄ
Tässä olen minä, kaksi veljeäni ja siskoni.
A.L., minä, siskoni ja veljeni Danny.
En hymyile kuvassa, koska olen A.L:n vieressä.
Poikani ihannoi sitä miestä.
Hän seurasi hänen jalanjäljissään.
David oli ehkä 10- tai 12-vuotias.
A.L. kerskui hakanneensa yhden tyypin kunnolla,
puukottaneensa toista ja ampuneensa kolmannen.
Ei hän mitään sellaista tehnyt,
mutta poikani uskoi niin.
Kaipa hän vain piti sitä hyväksyttävänä.
Veljeni olisi voinut auttaa häntä.
Hän kuitenkin harhaantui kaidalta tieltä.
Hän opetti sellaista, jota ei olisi pitänyt.
Koska David ei ollut henkisesti kykenevä -
ajattelemaan asioiden seurauksia,
ja A.L. vaikutti selviävän kaikesta, kaipa hän ajatteli sen olevan okei.
Poikani otti aina kaiken niskoilleen, teki hän sitä tai ei.
Aina.
Hän on joutunut vankilaan teoista,
joita hän ei varmuudella tehnyt. Tiedän veljeni A.L:n tehneen ne.
Siksi kysyin, kuka oli hänen kanssaan, kun hän teki, mitä teki.
Hän sanoi, ettei kukaan.
Toivon, että hän kertoo minulle lopulta totuuden siitä yöstä.
Veljeni A.L. kuitenkin teroitti hänelle, ettei kenestäkään vasikoida.
Kenestäkään ei kannella, piste.
Poliisilaitokselle tuli puhelu ihan yllättäen.
En tuntenut herra Thompsonia.
En edes saanut hänen osoitettaan.
Hän sanoi vain, että hänen sisarenpoikansa tuli hänen asunnolleen - hikoillen ja väsyneenä.
Hänellä oli vähän verta käsillään.
Hän sanoi herra Thompsonille puukottaneensa jonkun.
Hänen antamansa tiedot, jotka tarkastimme -
riittivät herra Lewisin kiinniottoon ja pidätykseen.
David ei halunnut puhua alkuun.
Kerroin hänen oikeutensa, jotta hän tietäisi,
että jututtaisin häntä juttuun liittyen.
Hän ei halunnut kertoa paljoakaan.
Sanoin: "Kerron, mitä tapahtui. Kerro sinä, teitkö sen vai et."
Kerroin hänelle, miten rikos tehtiin.
OTTI NAISEN LAUKUN
"Näin tapahtui. Olet tässä. Sinä pakenit setäsi luo."
HÄN PISTI KERRAN VATSAAN
"Hikisenä ja väsyneenä, kädet veressä."
Illan ainut puukotus Freeportissa.
VEITSELLÄ JA PAKENI JALAN
En sanonut, että hän teki sen. En sanonut, ettei hän tehnyt sitä.
Nyt sinä voit kertoa, tapahtuiko niin vai ei.
Haluan sinun puolesi tarinasta.
Kun hän katsoi minua, hän sanoi vain: "Okei." Se siitä.
Hän sanoi: "En tahdo enää puhua."
Kun hän sanoi: "Okei", se oli minusta tunnustus.
DAVID LEWIS AMPUI MYRTLE RUBYN -
ODOTTAESSAAN PUUKOTUSOIKEUDENKÄYNTIÄ
MYÖHEMPIÄ TUNNUSTUKSIA ENSIMMÄISESTÄ RIKOKSESTA -
KÄYTETTIIN LEWISIA VASTAAN MURHAOIKEUDENKÄYNNISSÄ
Kun kuulin, että viranomaiset...
ASIANAJOTOIMISTO
...olivat ottaneet vastaan tunnustuksen puukotuksesta,
jonka syytetty väitetysti teki -
ennen tuloaan Angelina Countyyn,
olin lähinnä raivoissani.
Olin erittäin vihainen.
Tunnustus otettiin vastaan sen jälkeen,
kun minut oli jo nimitetty David Lewisin asianajajaksi.
...ESITTELI LEWISIN TUNNUSTUKSEN MIEHEN PUUKOTTAMISESTA...
Minut oli siis kirjattu hänen edustajakseen.
Jos tunnustus otetaan vastaan,
kun syytetyllä on asianajaja,
tunnustus vaatii syytetyn asianajajan hyväksynnän.
LAUSUNNOT OTETTU LEWISIN MURHAOIKEUDENKÄYNTIIN
Minulle ei ilmoitettu heidän käynnistään.
Minulle ei ilmoitettu aikeesta ottaa vastaan tunnustus.
PUOLUSTUKSEN MUKAAN VIRANOMAISET SAIVAT TUNNUSTUKSEN SOPIMATTOMASTI
Tunnustus hyväksyttiin todistusaineistoon, ja mieleeni tulee väkisinkin,
että sillä oli merkitystä valamiehistön näkemykseen vaarallisuudesta.
VALAMIEHISTÖ KUULI PUUKOTUKSESTA
Koska jos henkilön elämässä on yksi väkivaltainen tapahtuma,
se saattaa kertoa siitä, mihin he pystyvät,
ja mitä he voivat tehdä jatkossa.
Mutta jos on siihen liittymätön toinen väkivallanteko,
valamiehistön on paljon helpompi kuvitella,
että henkilö on jatkossa vaarallinen yhteiskunnalle,
ja vastata kysymykseen myöntävästi.
MURHAOIKEUDENKÄYNNISSÄ DAVIDIN TUNNUSTUS PUUKOTUKSESTA -
TODETTIIN LAILLISEKSI TODISTEEKSI
VALAMIEHISTÖ TOTESI DAVIDIN VAARAKSI YHTEISKUNNALLE -
JA TUOMITSI HÄNET KUOLEMAAN
90 PÄIVÄÄ ENSIMMÄISESTÄ HAASTATTELUSTA -
MYÖNNETTIIN TOINEN HAASTATTELU DAVID LEWISIN KANSSA
1. syyskuuta 1986 sain ilmoituksen puukotuksesta.
Ilmoituksen tehnyt näki epäillyn kahden auton välissä.
Epäilty nousi ja puukotti häntä vatsaan.
Joo, joo.
Tuota käytettiin minua vastaan oikeudenkäynnissä.
Olin murtautumassa toiseen taloon.
Joku nukkui sohvalla ja tuli ulos,
ja kiersi auton taakse.
Voin vain vetää puukon ja pistää.
Sitten käännyin ja pakenin.
Olin väkivaltainen konna,
joka ei välittänyt muista kuin itsestään.
Kun äiti kysyi siitä, sanoin, etten tehnyt sitä.
Etten tiennyt siitä mitään.
Ja sitten...
Se taisi olla 2008 tai 2009...
Kerroin hänelle, että tein sen.
Se on varmaan yksi syy, ettei hän käy enää vierailemassa.
Valehtelin hänelle. Tuotin hänelle pettymyksen.
Tämän rikoksen taakka on hänelle niin raskas,
etten halunnut kertoa hänelle toisesta.
Lopulta minun täytyi.
Se oli liian raskas taakka, ja minun piti saada se harteiltani.
A.L. kerskui hakanneensa yhden tyypin kunnolla, ja toisen...
Koska David ei ollut henkisesti kykenevä ajattelemaan asioiden seurauksia,
ja A.L. vaikutti selviävän kaikesta, kaipa hän ajatteli sen olevan okei.
Joo, niin varmaan. Sain paljon huonoja vaikutteita.
Alkoholisteja, kaman polttajia.
Tarttuuhan se, mutta en selittele tekojani.
Tein sen. Olen syyllinen. Tiedättehän.
A.L. oli idolini, sankarini.
Hän oli täydellinen lainsuojaton, jollaiseksi halusin isona.
Kaipa minusta siksi tuli konna, lainsuojaton, hulttio.
Hän oli lainsuojaton prätkäkundi, kovis.
Hän ei varastanut, ryöstänyt tai tappanut. Ei hän tehnyt sellaista.
Olin varas jo pikkupoikana.
Varastin kaupoista karkkia ja sellaista.
Jos näin kaupassa tennarit,
panin ne jalkaan, sidoin nauhat ja kävelin ulos, koska halusin ne.
Tutkimuksen aikana sain puhelun herra A.L. Thompsonilta puukotuksesta.
Hän sanoi vain, että hänen sisarenpoikansa tuli hänen asunnolleen.
Hän sanoi herra Thompsonille puukottaneensa jonkun.
En tiennyt tuota. En tiennyt, että hän soitti minusta poliisille.
Minäpä kerron jotain.
Vankilassa ei halua vasikan takkia niskaansa.
Ei ikinä, ei ikinä.
Se on pahempi kuin olla lapsiin sekaantuja.
Mutta setäsi vasikoi sinusta.
Tiedän, se tekee kipeää.
Silloin tuotetusta materiaalista ilmeni selvästi,
että hänellä oli diagnosoitu kehitysvamma.
On paljon syrjintää, myyttejä ja väärinkäsityksiä,
jotka haittaavat varsinkin rikosoikeuden alueella.
Kun henkilö on kehitysvammainen, kuten herra Lewis,
on kyseenalaista, ymmärtääkö hän oikeutensa,
ja voiko hän tehdä tietoisen päätöksen luopua oikeuksistaan -
ja antaa lausunnon.
Tuohon on vähän myöhäistä vedota.
He sanovat, etten ole jälkeenjäänyt, joten en kai sitten ole.
Ei sillä ole väliä oikeudelle, tuomarille tai syyttäjälle.
Kun he ovat päättäneet saada sinut, hehän saavat sinut.
Ja ymmärrän tietenkin sen, koska olen syyllinen.
Heidän asemassaan tuntisin samoin.
Mitä tulee rikokseen ja siihen, että on murhaaja,
ei sitä voi selitellä.
Tiedät, mitä teet.
Vaikka olin vammainen, tiesin, mitä tein.
Olen kehitysvammainen, ja olin humalassa ja sienipilvessä,
mutta onko sillä oikeasti väliä?
Vedin liipaisinta ja tapoin jonkun.
En voi antaa sitä henkeä takaisin.
Minun elämäni vieminenkään ei palauta sitä.
DAVIDIN ASIANAJAJISTA HÄN EI OLE HENKISESTI KYKENEVÄ -
EDUSTAMAAN ITSEÄÄN KUNNOLLA