Det var ett turbulent förhållande.
Vi var på barer fem-sex kvällar i veckan.
Vi hade väldigt kul.
Vi spelade dart och biljard varje kväll.
Jag ville aldrig skada henne. Jag älskade henne.
SEDAN DÖDSSTRAFFET ÅTERINFÖRDES I USA 1976 HAR MER ÄN 8 000 PERSONER DÖMTS TILL DÖDEN FÖR MORD
DET HÄR ÄR BERÄTTELSEN OM INTERN #999306
Jag heter Charles Thompson. Jag har suttit i dödscell i 18 år,
totalt 19 år i det här fallet.
Jag fälldes för överlagt mord, dubbelmord.
Det var min flickvän och en annan man.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag gick fram och avlossade ett skott.
När jag kom närmare avlossade jag ett till.
Hon blev skjuten i kinden, och kulan fastnade i käken.
Jag tog med honom bakom disken och knivhögg honom ungefär 25 gånger.
Det var ofattbart.
Jag förstod inte att jag precis hade dödat nån.
Jag ångrar det inte.
Jag knivhögg honom, killen i soffan.
I APRIL 1999 FÄLLDES CHARLES THOMPSON
FÖR MORDEN PÅ DARREN CAIN OCH DENNISE HAYSLIP
Funkar det?
Hör ni mig bra?
Okej.
Nu hör jag bättre.
Jag träffade Dennise på min födelsedag.
Det fanns kemi mellan oss direkt.
Vi drack några öl och började prata.
Vi kom väldigt bra överens.
Jag tillbringade natten med henne.
Inom loppet av två veckor hade jag flyttat in hos henne.
Hon log alltid och skrattade, så sorglös.
Hon hade skilt sig och var 38 år.
Nu tog hon igen allt skoj som hon hade missat.
Så brukade hon säga.
Damen kunde spela biljard, hon kunde kasta pil.
Och hon var festens medelpunkt.
Där var jag, 27 år gammal.
Och jag tyckte att hon var perfekt. Jag var kär i henne.
Vi hade några gräl.
En gång, på Saint Patrick's Day, slog hon till mig och jag henne.
Och jag ångrade mig. Åh, vad jag ångrade mig.
Men jag var full, och hon slog till mig.
Jag förlorade humöret och smällde till henne några gånger.
Hon fick en blåtira, och jag tror att hennes läpp sprack.
Det kom upp under rättegången. Det är inget som jag är stolt över.
Det var första gången som jag slog en kvinna.
Vi var väldigt kära och tillsammans igen när det hände.
Åtalet försökte framställa mig som en arg ex-pojkvän.
Det stämde inte.
RICCAS HANDGJORDA STÖVLAR OCH SKOR
ÖPPNAR KL. 12 VARJE DAG
Jag började misstänka att hon träffade Darren
när hon berättade helgen innan händelsen ägde rum
att hon hade legat med bartendern på Kelly's.
Jag hade träffat honom flera gånger,
men hade ingen aning om att han dejtade min tjej.
Jag borde ha fattat det när vi var på baren.
Han gav oss fria drinkar, och det slog mig inte varför.
Jag tänkte bara: "Wow, han är verkligen schyst mot oss."
Hon hade tydligen ätit lunch där flera gånger och umgicks med honom.
Kvällen när det hände
gick vi till baren som vanligt på onsdagar.
Vi kastade pil och åt biff och potatis för fem dollar.
Min vän vittnade under rättegången
om att vi stängde baren som vi brukade göra på onsdagar.
Sen åkte vi hem.
Darren kom förbi vid tretiden på morgonen
för han ville vara med henne igen.
Vi började bråka.
Sheriffen kom och sa åt oss att gå därifrån.
Jag återvände kl. 6 för att hämta mina grejer och gå till jobbet.
Då låg mannen i sängen med henne.
Vi började tjafsa, och det ena ledde till det andra.
Som jag minns det
tog han en kökskniv ur knivstället
och började hota mig med den.
Pistolen kom fram.
Jag tror att jag tog den i hennes garderob.
Så mannen hotade mig med kniven
och sa åt mig att gå.
Då siktade jag på honom och sa:
"Hörru, det är bäst att du lägger ner kniven."
Så det var lite av ett dödläge mellan oss.
Det som hände sen är lite suddigt för mig.
Jag var fortfarande bakfull och lite berusad.
Som jag minns det angrep han mig.
Om man läser utlåtandet från rättsläkaren...
...kom det första skottet från två-tre meters håll.
Han rusade mot mig.
Det andra skottet avlossades från knappt en meters håll.
Allt är suddigt efter det.
Vi tumlade runt och slogs om pistolen.
Det hände så snabbt.
Jag minns att vi slogs...
...att vapnet gick av och att hon träffades.
Hon blev skjuten i kinden, och kulan fastnade i käken.
Hon hamnade mellan oss och blev skjuten i munnen.
Jag kollade till henne och trodde att hon var död. Jag tog upp telefonen och ringde larmcentralen, men kom inte fram.
Jag sprang därifrån. Jag flippade ur.
Efter att brottet hade begåtts
åkte jag hem till en kompis och plåstrade om mig.
Sen svimmade jag av chocken.
Jag gick upp några timmar senare, och då var det på nyheterna.
Min kompis tittade på det
och hon sa: "Jag tror att du är med på tv."
Jag började kolla och fick se henne.
"Herregud, hon lever." Sen började jag gråta.
De filmade när hon kom ut
på båren med ett bandage runt ansiktet
innan de körde in henne i ambulansen.
Jag ringde pappa och berättade.
Han började prata direkt. "Polisen har varit här och letat efter dig.
Du är beväpnad och farlig."
"Okej", sa jag.
"Tala om var du är, min son. Du måste överlämna dig till polisen."
Då gjorde jag det.
THOMPSON ANKLAGADES FÖR DRÅP
PÅ DARREN CAIN
OCH FÖR GROV MISSHANDEL AV DENNISE HAYSLIP
AKUTMOTTAGNING
DENNISE KÖRDES TILL SJUKHUSET FÖR OPERATION
De sa åt henne att hon skulle bli återställd.
Det var ett rutiningrepp för dem.
De väntade sex timmar innan de gjorde nåt. Det var inte livshotande.
Före själva operationen lade de henne på sidan
och kontrollerade med ett endoskop
för att se till att allt satt på rätt plats.
Alla lämnade salen för att tvätta sig inför operationen
och hon fick inte luft.
De sprang in, gjorde en nödtrakeotomi,
gav henne elchocker och fick liv i henne.
Men det var för sent. Hon var redan hjärndöd.
Hon låg i ett sjukhusrum i fyra dagar med beslut om att inte återupplivas.
KL. 21.25 DEN 6 MAJ 1998
STÄNGDES DENNISES RESPIRATOR AV
EFTER DENNISES DÖD ÄNDRADE POLISEN ANKLAGELSERNA MOT THOMPSON
De tog med mig till domstolen sju dagar efter att det hade hänt.
"Det är inte dags för det nu." Då sa de: "Jo, det är det. Kom igen."
Så jag åkte till domstolen, och de sa till mig:
"Vi lägger ner anklagelserna om dråp och grov misshandel."
Jag tittade på domstolsbiträdet och frågade: "Vad betyder det?" De skulle gå vidare med mordanklagelser.
Jag tittade på biträdet, och han sa: "Det betyder dödstraff, grabben."
"Dödsstraff? Vad menar ni?"
Då sa han: "Du anklagas för dubbelmord."
"Jag dödade henne inte, det var sjukhuset."
Jag hade redan pratat med min familj i telefon
och fått veta att det var komplikationer,
att sjukhuset hade kvävt henne.
Jag var helt knäckt.
Familjen stämde sjukhuset för vållande till annans död.
Jag förstår att det var en väldigt jobbig tid för dem.
AKUTINGÅNG
Ja, det var sorgligt.
Jag älskade henne
och tänker fortfarande på henne varje dag.
På orsaken till att jag är här.
Jag önskar att hon hade fått leva och vittna om det
för då hade hon berättat vad som hände.
CHARLES THOMPSON ÅTALADES FÖR DUBBELMORD DEN 12 APRIL 1999
HANS FÖRSVARARE HÄVDADE ATT DENNISES DÖD
VAR SJUKHUSETS ANSVAR, INTE THOMPSONS
Läkare hatar advokater, och de hatar att vittna.
I synnerhet om de tror att de har ett finger med i spelet.
De har försäkringar på miljontals dollar.
Det kostar dem inte ett öre.
De kan erkänna att de dödade henne,
och det kostar dem inte ett öre.
THOMPSONS FÖRSVARSADVOKAT
Ingen i den medicinska världen skulle bry sig.
Jag heter Ellis McCullough,
och jag var Charles Victor Thompsons första försvarsadvokat.
Den första rättegången hängde
enbart på tolkningen av de medicinska bevisen.
Att orsaken till Hayslips död
var behandlingen på sjukhuset.
Åklagarsidan höll fast vid åtalsgrunden:
"Antag att offret inte hade fått nån medicinsk behandling."
Det ansåg jag vara löjligt.
För det finns nästan inga skador som inte kan orsaka dödsfall
om de förblir obehandlade.
Åtalsgrunden borde ha varit att oavsett situationen...
SKRIFTLIGT DOKUMENT
Hon dog inte på brottsplatsen.
Hon förblödde inte, de hann hämta henne.
SATT UPPRÄTT, ÖPPNA ÖGON INGA SVÅRIGHETER ATT ANDAS Det var en svår skada. Det tänker jag inte förneka.
Men de hade alla medel för att rädda hennes liv och visste hur man gjorde.
Det gick ändå inte.
Enligt min mening, med vanlig medicinsk vård,
skulle hon ha överlevt.
OM DENNISE HADE ÖVERLEVT
SKULLE THOMPSONS MAXSTRAFF HA VARIT LIVSTIDS FÄNGELSE
Folk gör misstag. Folk gör dumma grejer.
Han drabbades nog av ilska och svartsjuka.
"Om jag inte får henne ska ingen få henne."
DENNISE HAYSLIPS BROR
Jag heter Michael Donaghy, och jag är Dennises bror.
Bilden på henne när hon lutar sig framåt...
Hon satt på båren och lutade sig framåt
så att hon inte skulle kvävas av sitt eget blod.
Det var fruktansvärt.
Det har etsat sig fast i mitt minne.
Jag pratade med en läkare där,
och han sa: "Hon är allvarligt skadad,
men vi ska ta med henne om en liten stund och göra rent såret."
Så jag gick till resten av familjen och sa att allt skulle bli bra.
Hon skulle överleva.
Hon skulle troligtvis få talfel,
och hon skulle få ärr i ansiktet.
Åtta-tio timmar senare
gick det från att ha varit okej
till att hon i princip var hjärndöd.
AKUTMOTTAGNING
Det tog väldigt hårt på mig
eftersom jag hade sagt till alla att det skulle bli bra.
Jag vet inte vad som hände.
AKUTMOTTAGNING
Men nåt hände och...
En sak kan jag säga, och det är att läkare skyddar andra läkare.
De skyddar varandra.
Läkare är inte trollkarlar. De är inte perfekta.
De är människor.
De har fått mer utbildning generellt sett
än mannen eller kvinnan på gatan.
Men de är fortfarande människor.
FÖRSVARETS MEDICINSKT SAKKUNNIGE
Jag heter Paul Radelat och är patolog. Försvarets ståndpunkt var att skadan inte var dödlig.
Hon dog på grund av olyckliga omständigheter på sjukhuset.
Det var min uppgift att styrka den åsikten
så gott jag kunde inom hederlighetens gränser.
Kulan trängde in i de övre luftvägarna
och skapade en blödning precis där luftstrupen börjar.
Det bekymrade läkarna,
och de agerade utifrån det.
JOURNALER VISAR
ATT DENNISES ANDNINGSTUB LOSSNADE I LUFTSTRUPEN
HON VAR UTAN SYRE I FEM-TIO MINUTER
AKUTMOTTAGNING MEMORIAL HERMANN
Jag tror inte att läkarna försökte dölja det.
Jag är kanske naiv i det avseendet. Jag tror att de försökte göra sitt bästa.
Det är lätt att göra ett misstag.
Jag vet inte om de gjorde ett, men det är en väldigt svår situation.
Jag är inte säker på att nån skuld, som jag tolkar ordet...
...bör läggas på vårdpersonalen.
De hade inte för avsikt att skada.
Skytten, kan vi nog med säkerhet säga, hade för avsikt att skada.
SVARET PÅ HAYSLIPS STÄMNINGS- ANSÖKAN OM FELBEHANDLING VAR ATT SJUKHUSPERSONALEN INTE VAR SKYLDIGA
TRINITY LUTHERAN KYRKA OCH SKOLA
Ja, det var sorgligt. Jag älskade kvinnan.
Jag tänker på henne varje dag och på varför jag är här.
DENNISE HAYSLIPS SON
Jag önskar att hon hade fått leva och vittna om det,
för då hade hon berättat vad som hände.
Hon låg i ett sjukhusrum
med inget mer än dropp i fyra dagar
och beslut om att inte återupplivas. Jag dödade henne inte, det gjorde sjukhuset.
Jag hade pratat med min familj i telefon
och fått veta att de hade kvävt henne,
att det var komplikationer och att hon låg i koma.
Var ska jag börja?
Hon hamnar inte på sjukhus om man inte skjuter henne.
Det är en lätt ursäkt att ta till.
Det är lätt att skylla på sjukhuset.
Så jag skulle...
Det skulle jag också göra i hans situation.
Ändå är sanningen den att han höll vapnet mot nåns ansikte
och tryckte av.
Vi vet att det hölls nära för det var brännskador efter krutet på hennes kind.
Jag heter Wade Hayslip.
Dennise var min mamma.
Mamma var en godhjärtad person.
Hon lärde mig allt som jag behövde veta om medkänsla.
Jag hoppas att Chuck förstår.
Jag hoppas att han förstår
den dominoeffekt som han har startat.
Följderna som det har fått.
Jag känner det varje dag.
Som jag minns det angrep Darren mig.
Jag sköt ett skott, ett till och sen slogs vi.
Resten är suddigt för mig.
Är det bara "suddigt"?
Han sköt ett skott, två skott... Han sköt fem gånger.
När han låg ner med ansiktet mot golvet satte han en kula i bakhuvudet.
Okej.
Hur kan det vara suddigt? Det är tydligt och klart.
Det är uppenbart.
Och avsiktligt.
Jag tror att jag tog pistolen i hennes garderob.
Jag minns att vi slogs, att vapnet gick av och att hon träffades.
Jag kommer inte ihåg exakt vad som hände.
Det är...
Han tog inte upp att dörren var uppbruten
och att dörrkarmen var sönderslagen.
Konfrontationen ägde rum i vardagsrummet och i köket.
Jag vet inte hur han kom in i garderoben.
Det påminner om femåringar.
När man kommer på dem med att göra nåt dumt,
och de vidhåller att de inte har gjort nåt.
Även om man såg när de gjorde det.
Så känns det, det är...
Resten av världen vet,
men av nån anledning håller han fast vid den här lögnen.
Kvällen när mordet ägde rum
hade vi varit på Bimbo's, Dennise, Chuck och jag.
Vi spelade dart och åt biff, en helt vanlig kväll.
TIDIGARE VÄN OCH BARTENDER
Jag heter Missy Cook, och vi är på Bimbo's i Houston, Texas.
Det är ett lokalt vattenhål.
Egentligen en ökänd pub som har legat här i årtionden.
Dennise var så jäkla fantastisk.
Hon var en sån person som man träffade
och så fort man började prata med henne
tog det bara fem minuter och sen var det som om man hade känt henne jämt.
Hon var som en syster, som en moster,
hon var en bästis, hon var en barndomskompis.
Hon hade en personlighet som fick folk att slappna av.
Dennise och Chuck var ett omaka par i mina ögon.
För det första var det hans ålder, han var yngre.
Jag minns inte första gången jag träffade honom
för i barbranschen har man femtio personer framför sig.
Om jag får spekulera utifrån min ålder och tidsperioden
tyckte jag nog att han var söt.
Men jag tror även att jag ganska snabbt insåg
att det var nåt fel på honom. Det var bäst att vara på sin vakt.
Hon kom in på baren en gång med en blåtira sent på kvällen
och ville prata med mig: "Kolla vad han har gjort."
Det var mörkt på baren.
"Vad pratar du om?"
Då sa hon: "Jag har mycket smink på mig."
Jag frågade vad fasen hon höll på med.
"Varför är du med den killen? Ta dig ifrån honom.
Han är labil. Han dricker för mycket och tar kokain.
Gör dig av med den killen."
Hon sa: "Jag vet, jag måste göra det."
Jag kände mig orolig
eftersom jag visste att Dennise försökte sätta gränser för Chuck.
Vem kunde tro att det skulle hända?
Vi står precis utanför brottsplatsen.
Dennise bodde i området bakom oss.
DARRENS FÖRE DETTA CHEF
Jag heter Jim Kelly.
Jag ägde restaurangen
där Darren jobbade som bartender den kvällen.
Som jag förstod det var Dennise färdig med Chuck.
Jag vet faktiskt att hon var färdig med Chuck
för hon berättade det för mig.
Hon hade dumpat Chuck eftersom han var...
Jag minns att hon sa: "Han är ett kräk!"
Sen träffade hon Darren, och de var varandras motsatser.
Om du ställde den ena killen här och den andra där
var den ena lyckad och den andra misslyckad.
Darren var väldigt social och vänlig.
Han hade ett fint leende och...
Han var på väg nånstans i livet.
De hade bara varit ihop några veckor när det hände.
Den kvällen jobbade Darren som bartender hos mig,
och han ringde för att fråga mig en sak.
Chuck hade hotat Dennise,
och han ville åka dit och titta till henne.
Skydda henne om han dök upp.
Jag sa att det var okej att åka.
Det är nåt jag ångrar än i dag.
Darren åkte dit.
De började slåss.
Darren gav honom en omgång, såvitt jag förstår.
Sen sa han: "Chuck, det här är dumt
för hon kommer inte att dejta dig, hon dejtar mig.
Vill du ta en öl med mig?"
Det berättade han för mig på telefon.
Chuck gick med på det, och de pratade igenom saken.
Efter konfrontationen med Chuck
ringde Darren till mig och sa att det kändes bra.
Det kändes som om Chuck och han hade kommit överens,
och han trodde att det var över.
Chuck skulle gå åt ett annat håll,
och Dennise och Darren kunde gå åt sitt.
Det blev förstås inte så.
Om jag förstår saken rätt gick Chuck därifrån
och sen kom han tillbaka och knackade på.
Darren öppnade, och då sköt han honom i bröstet.
Sen gick han in och sköt honom i bakhuvudet.
Efter det jagade han Dennise i lägenheten,
fick tag på henne och sköt bort hennes ansikte.
När jag kom hit var Dennise fortfarande kvar.
Ambulanspersonalen skulle ta med henne.
Darren befann sig innanför dörren.
Jag såg att han låg på golvet.
Sheriffen sa: "Han är död. Han är borta."
Och jag vände mig om.
I efterhand, när man vet vad som hände,
vad är det för människa som skakar nåns hand, går sin väg
och kommer tillbaka några timmar senare för att mörda två personer?
Vilken typ av människa kan göra nåt sånt?
SHERIFFKONTOR OCH HÄKTE
JURYMEDLEM
Här har han sparkat in dörren.
Ja, han har brutit upp den.
Jag minns att det visades upp under rättegången.
Jag heter Harrell Rodgers
och var jurymedlem under Charles Thompsons rättegång
gällande överlagt mord på två personer.
Vi såg inte så många bilder på Dennises skador.
Jag minns inte att det
var en stor del av juryns överläggningar.
ÅKLAGARENS BEVIS
Jurymedlemmarna accepterade nog det faktum
att om han inte hade skjutit henne i ansiktet på det sättet
skulle hon inte ha dött.
Så han var skyldig till mordet på henne.
Vår huvudfråga var ifall killen var ett fortsatt hot mot samhället.
Det kom även upp andra saker under rättegången
som övertygade oss om att han var en väldigt farlig person.
En av de mest påfallande sakerna under rättegången
var Diane Zernias vittnesmål.
THOMPSON GICK HEM TILL SIN VÄN DIANE ZERNIA DIREKT EFTER SKJUTNINGEN
UNDER FÖRHÖRET BERÄTTADE DIANE VAD THOMPSON HADE SAGT TILL HENNE
Det hände så fort.
Jag minns att vi slogs,
att vapnet gick av och att hon träffades.
Hon hamnade mellan oss och blev skjuten i munnen.
Sen kollade jag till henne och trodde att hon var död.
Jag sprang därifrån. Jag flippade ur.
Det är inte samma uppgifter som Diane Zernia anförde.
Enligt vittnesmålet hade han berättat för Diane
hur Dennise Hayslip blev skjuten.
Han sa att han hade sagt till Dennise:
"Jag kan skjuta dig också, bitch."
Sen hade han siktat mot hennes käke och avfyrat pistolen.
Diane var den räddaste person som jag nånsin har sett
i ett vittnesbås eller nån annanstans.
Hon var väldigt mager för det första,
och hon var så blek.
Ögonen var stora som dollarmynt,
och hon var vettskrämd. Hon var rädd för den här killen. DIANE ZERNIA VAR HUVUDPERSON I EN INSPELNING SOM SPELADES UPP
VID SJÄLVA STRAFFBESLUTANDET UNDER THOMPSONS RÄTTEGÅNG NÄR THOMPSON SATT HÄKTAD
SPELADES ETT SAMTAL IN MED EN POLIS SOM JOBBADE UNDER TÄCKMANTEL
OCH SOM UTGAV SIG FÖR ATT VARA TORPED
Okej, i dag är det den 7 juli 1998.
Klockan är 17.45.
Jag ska gå bort och försöka få kontakt med Charles Thompson,
gällande anstiftan till mord.
Charles Thompson?
Tja!
-Är du Thompson? -Ja.
Okej. Jag har väntat i tio minuter.
Hur lång tid tar det att få in alla?
-Det kan ta ett tag. -Okej.
Det känns inte helt bra att komma hit till fängelset.
Det är inget vidare.
Brottsprovokation är den tekniska termen.
En individ skickades under täckmantel till cellen
och lyckades säkra information från Chuck.
Jag läste tidningen i dag.
För att juryn ska kunna väcka åtal
tar de in vittnen som får lämna sina uppgifter. Vittnet i det här fallet måste jag ta hand om.
Okej. När du säger ta hand om...
Jag trodde att den där Max skulle döda henne.
Han jävlades med mig och gjorde det inte.
Jag hade redan gett Max pengar, och han jävlades med mig.
-Hur mycket har han fått? -Hundratjugofem dollar.
Som handpenning.
Är det tjejen som du sa att du ville döda?
-Ja. -Okej.
Jag måste bli av med henne.
Hon är åklagarvittne, och det enda vittne de har.
Jaha. Hur svårt skulle det vara
för mig att hitta bruden och fixa henne?
Inte svårt. Du kan få adressen. Har du en penna?
Nej, jag kommer ihåg den. Okej, då kör vi.
Så Thompson säger till honom: "Du måste döda vittnena åt mig.
Folk som jag har erkänt för."
Du sitter i juryn, och vad hör du?
En full idiot går in i ett hus,
dödar en person och skjuter en annan som senare dör,
erkänner det och försöker sen få vittnet mördat.
Bryr man sig om nåt annat?
Vad snackar vi om?
-Hur mycket? -Säg en summa.
Okej, om du har adressen
dödar jag henne för 1 500.
Nu måste jag memorera det.
Diane Zernia. Z-E-R...
Diane Zernia. Diane, Diane, Diane Zernia.
Var ligger det nånstans? Vilket är det?
Det är i stadsdelen ---, längs ---.
Okej, då vet jag.
Det är ett viktorianskt hus
och brevlådan är svart- och vitfläckig,
den ser ut som en ko.
Hon är 48-50 år gammal.
Hon är mamma och har en 14-årig dotter.
Okej.
När du kommer ut får jag 1 500 dollar.
-Inga problem. -Okej?
Jag menar det. Jag söker upp dig om du inte betalar.
-Jag ska betala. Jag ger dig mitt ord. -Då så, bitchen är död.
Det enda en man har här i världen är sitt ord.
Ja, så är det. Håll det, okej?
-Ja, inga problem, kompis. -Då så.
Vi ses. Nu sticker jag.
Det var en riktig vändpunkt för mig.
Vi tänkte mycket på det faktum
att om nån hade lyckats utföra mordet åt honom
skulle han inte ha ångrat sig över huvud taget.
Han skulle ha varit överlycklig över att hon var borta.
Det var första gången som jag började tänka:
"Vänta lite, livstids fängelse är kanske inte rätt beslut för den här killen."
Den här killen var kapabel att orsaka enormt lidande.
DEN 6 APRIL 1999
DÖMDES CHARLES THOMPSON TILL DÖDEN SEX ÅR SENARE FICK THOMPSON EN FÖRNYAD PRÖVNING
PÅ GRUND AV ATT INSPELNINGEN VAR OLAGLIG
JURYN I DEN RÄTTEGÅNGEN
FICK INTE HÖRA DEN INSPELNINGEN
Jag förstår inte hur man kan mörda nån.
Det kvittar hur arg man är.
Jag vet inte. Vissa verkar ha det i sig.
JURYORDFÖRANDE VID OMPRÖVNING AV STRAFFET
Jag heter Kristen Merttens.
Jag var juryordförande vid Charles Victor Thompsons omprövning.
Vi skulle inte avgöra om han var skyldig eller oskyldig, utan titta på straffet.
Om han skulle få livstid
eller dömas till dödstraff igen.
Försvaret riktade in sig på
att hon hade dött på sjukhus sex dagar senare.
För mig var det irrelevant. Han hade skjutit henne i ansiktet.
Och han mördade nån före henne.
Jag tror att Darren försvann i målet.
Hans död togs inte upp lika mycket som Dennises gjorde.
Jag tycker synd om hans familj.
Jag är helt övertygad om att han åkte dit för att döda Darren
och för att döda Dennise.
Darren skulle hålla tassarna borta.
Han skulle inte vara inblandad.
Och jag tror att det blev personligt när han dödade Dennise.
VID OMPRÖVNINGEN AV STRAFFET DÖMDES THOMPSON TILL DÖDEN EN ANDRA GÅNG
När det gäller nån som Chuck,
så är han narcissistisk. Han gillar uppmärksamheten.
Om han blev dömd till livstids fängelse
skulle det vara en gåva till honom med tanke på hans personlighet
och med tanke på hans karaktär.
Jag minns tydligt
att när domen hade lästs upp och vi satt i överläggningsrummet,
kom domaren in och pratade med oss.
Det gjorde även åklagarsidan.
Jag minns att jag ställde frågan:
"Finns det nån möjlighet att han kan komma ut?
Mitt namn är offentligt. Det skapar en viss oro."
Domaren svarade: "Det är löjligt. Nej, han sitter i dödscell nu."
Fyra dagar senare får jag veta att han har rymt.
"Landsomfattande efterspaning av Texas-internen som rymt."
Ett litet tidningsurklipp.
EFTER SEX ÅR I DÖDSCELL
LYCKADES THOMPSON TA SIG UR HÄKTET
MED ETT FALSKT ID-KORT OCH RÄTTEGÅNGSKLÄDER
Jag jobbade och fick ett samtal på parkeringen.
Jag tror att det var nån från åklagarämbetet
som berättade att Charles Thompson hade rymt.
"Kände jag mig säker?
Skulle det kännas bättre med polisbevakning?"
Såna saker.
Jag sa nej, för jag kände mig inte hotad.
"För många fängelseinterner är Charles Victor Thompson,
som gick ut genom dörren på Harris County Jail
och var fri i fyra dagar innan han greps igen i Louisiana,
en manipulativ, självisk och vilsen person
som sköt och dödade sin ex-flickvän och hennes nye pojkvän."
CHARLES VICTOR THOMPSON DÖDADE SIN EX-FLICKVÄN OCH HENNES POJKVÄN
Det som utmärkte sig
var att han ansträngde sig för att rymma
och lyckades.
Sen åkte han fast för att han hade blivit full i en spritbutik,
eller på nån bensinstation eller affär i Louisiana.
DÖDSDÖMD FÅNGE HITTAD
Han hoppade på ett tåg och gjorde alla de här sakerna,
lyckades ta sig ur häktet, men blev full och åkte fast.
Då måste man säga: "Vilken idiot."
Men det är kanske inte rättvist
för jag vet ju inte...
Jag vet inte hur det är att vara på rymmen.
Jag vet inte hur det är att sitta i fängelse
i tio år, som det var på den tiden.
Det förvånar mig inte alls
att han kunde snacka sig ut.
Han var charmig, slug och väldigt manipulativ.
Chuck är en manipulationskonstnär.
EFTER EN OBLIGATORISK PAUS PÅ 90 DAGAR
TILLÄT TEXAS JUSTITIEMYNDIGHET EN INTERVJU MED CHARLES THOMPSON
Hallå.
Jag mår bra.
Inga överraskningar i dag?
Mitt liv är en öppen bok.
Charles Victor Thompson gick ut genom dörren på Harris County Jail
och var fri i fyra dagar innan han greps igen i Louisiana.
Vår huvudfråga var ifall killen var ett fortsatt hot mot samhället.
Jag har nog motbevisat att jag är ett fortsatt "hot mot samhället". Jag rörde mig i den fria världen i fyra dagar.
Jag passerade gamla damer utanför shoppingcentren
när de klev ur sina bilar, och jag tog dem inte.
Jag rånade inte nån. Jag misshandlade inte nån.
Jag skadade inte nån.
Men om man lyssnar på dödsstraffsrättegångarna
pepprades juryn: "Han är ett framtida hot. Han kommer att döda igen."
Som jag förstod det var Dennise färdig med Chuck.
Jag vet faktiskt att hon var färdig med Chuck
för hon berättade det för mig.
Och det var innan hon började dejta Darren.
Ja, det låter rätt. Det sa hon säkert till honom.
Vi gjorde slut, blev ihop igen, gjorde slut,
blev ihop igen och dejtade andra personer. Vi hade ett...
Jag vet inte vad man kallar det. Vi kunde inte låta bli varandra.
Vi återvände alltid till varandra.
Vem vet? Hon skulle nog ha kommit och hälsat på mig i fängelset.
Hon var en sån kvinna.
Om jag hade planerat att göra det, som de hävdade,
varför skulle jag ringa först?
Jag gick till telefonautomaten och ringde henne.
Jag sa att jag skulle komma och hämta jobbgrejer,
och hon sa: "Jag ska lägga mig."
Jag frågade: "Är Darren där?" Hon sa nej.
Jag sa att jag skulle komma om fem minuter och lade på.
Hon somnade om.
Jag gick in i sovrummet,
tog fram kläder och grejer ur byrån.
Hon satte sig upp i sängen: "Herregud!"
Då insåg jag att det låg nån bredvid henne i sängen.
Jag försökte inte väcka henne, utan bara hämta mina grejer.
Jag sa ju att jag skulle komma.
Så när jag såg honom där började jag tjafsa med henne.
"Herregud!" Det blev bråk.
En individ skickades under täckmantel till cellen
och lyckades säkra information från Chuck.
De var kompisar och ändå försökte han leja nån för att mörda henne
så att hon inte kunde vittna under rättegången.
Det är pinsamt. Vad ska jag säga?
Jag var en förvirrad missbrukare.
En alkoholist som fattade ett dåligt beslut,
ännu ett dåligt beslut och ännu ett dåligt beslut.
Jag blev upprörd över att Diane ändrade sin utsaga.
Jag tyckte att hon ljög.
Men det är faktiskt inget som jag vill prata om.
Jag önskar att det inte hade hänt.
Det var dåliga omständigheter.
Jag ville inte Diane nåt illa.
Jag hyser ingen ilska alls.
Jag känner att...
...det som kommer i och med dödsstraffet
är skäligt och rättvist.
Att gå och hoppas på att nån ska dö i 20 år?
Jag menar, okej...
Jag...
Jag skulle inte kunna hata nån så länge.
Det ligger inte för mig.
Ni vet vad de säger om hat. Det är som att dricka gift.