Forholdet utviklet seg lynraskt.
Vi dro på bar fem-seks kvelder i uka.
Det var moro.
Vi spilte dart og biljard hver kveld.
Jeg mente ikke å volde henne skade. Jeg elsket henne.
SIDEN DØDSSTRAFF BLE GJENINNFØRT I USA I 1976,
ER MER ENN 8000 MENNESKER BLITT DØMT TIL DØDEN DETTE ER HISTORIEN OM FANGE NR. 999306
Jeg heter Charles Thompson og har sittet på dødscelle i 18 år.
Medregnet rettssaken har det gått 19 år.
Jeg ble idømt dødsstraff for dobbeltdrap.
Ofrene var kjæresten min og en annen mann.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Jeg gikk frem og avfyrte et skudd. Jeg gikk nærmere og skjøt igjen.
Kulen gikk inn i kinnet hennes og stoppet i kjeven.
Jeg dyttet ham bak et skrivebord og knivstakk ham rundt 25 ganger.
Jeg kunne ikke fatte at jeg nettopp hadde drept noen.
Jeg angrer ikke.
Jeg begynte å knivstikke ham, jeg stakk fyren i sofaen.
I APRIL 1999 BLE CHARLES THOMPSON FUNNET SKYLDIG
I DRAPET PÅ DARREN CAIN OG DENNISE HAYSLIP
Er det bra slik?
Hører dere meg?
Ja vel.
Nå hører jeg dere bedre.
Jeg traff Dennise på fødselsdagen min.
Kjemien var der umiddelbart.
Vi tok et par øl og kom i prat.
Vi fant virkelig tonen.
Jeg tilbrakte natten med henne.
To uker senere flyttet vi sammen.
Hun var alltid i godt humør. Smilte og lo, fullstendig sorgløs.
Hun var skilt og 38 år gammel.
Nå veide hun opp for alt hun gikk glipp av.
Hun pleide å si det.
Dama kunne spille biljard og dart.
Hun var festens midtpunkt.
Selv var jeg 27 år gammel.
I mine øyne var hun perfekt. Jeg var forelsket i henne.
Vi kjeklet litt innimellom.
En gang, på St. Patrick's Day, slo hun meg. Da slo jeg tilbake.
Og jeg angret. Herregud, som jeg angret.
Men jeg var beruset, og hun slo meg.
Jeg mistet besinnelsen og gav henne et par slag.
Hun fikk et blått øye, og hun skadet vel leppa også.
Det ble brukt mot meg i retten. Det er ikke noe jeg er stolt av.
Det var første gangen jeg slo ei kvinne.
Vi var et svært forelsket par da det hendte.
Aktoratet fremstilte meg som en forsmådd ekskjæreste.
Det var ikke tilfelle.
RICCAS HÅNDLAGDE STØVLER OG SKO
ÅPNER 12 HVER DAG
Jeg fikk vite om henne og Darren helgen før alt hendte, da hun fortalte meg
at hun hadde hatt sex med bartenderen på Kellys bar.
Jeg hadde møtt ham flere ganger før,
men jeg ante ikke at han hadde noe på gang med kjæresten min.
Jeg burde skjønt det den ene gangen vi besøkte baren.
Han spanderte drikke på oss, og jeg forstod aldri hvorfor.
Jeg tenkte bare at han ville være grei.
Hun hadde spist lunsj der flere ganger, og de var allerede sammen.
Natten det hendte
dro vi til baren, slik vi alltid gjorde på onsdager.
Vi spilte dart, og de solgte biff og poteter for fem dollar.
Venninnen min vitnet i retten
og sa at vi dro til baren onsdag kveld og ble der til stengetid.
Så dro vi hjem.
Darren ringte klokka 02.33
fordi han ville møte henne.
Vi begynte å krangle.
Sheriffen kom til stedet og kastet oss ut.
Jeg kom hjem klokka 06 for å hente noe og gjøre meg klar til å gå på jobb.
Mannen lå i senga sammen med henne.
Vi havnet i et voldsomt munnhuggeri, og det ene førte til det andre.
Etter det jeg husker,
grep han en kokkekniv fra kjøkkenet
og begynte å true meg med den.
Jeg trakk frem pistolen. Jeg tror jeg fant pistolen i skapet hennes.
Mannen truet meg med kniven og bad meg pelle meg ut.
Jeg pekte på ham med pistolen og bad ham legge fra seg kniven.
På det tidspunktet var det mann mot mann.
Hva som hendte etter det, er ennå litt uklart.
Jeg var fortsatt noe beruset.
Men så vidt jeg husker, gjorde han et utfall mot meg.
Ifølge rettsmedisinerens vitnemål
ble det første skuddet avfyrt fra mellom 1,8 og 2 meters avstand.
Han kom mot meg.
Skudd nummer to ble avfyrt fra under en meters hold.
Etter det er alt tåkete.
Vi tumlet rundt og kjempet om pistolen.
Alt gikk så fort.
Jeg husker at vi sloss.
Et skudd traff henne.
Kulen gikk inn i kinnet hennes og stoppet i kjeven.
Hun gikk mellom oss og ble skutt i munnen.
Jeg så til henne og trodde at hun var død. Jeg ringte til nødsentralen, men ingen svarte.
Jeg flyktet, jeg fikk panikk.
Etter drapet
dro jeg hjem til en venninne og ble lappet sammen.
Deretter sluknet jeg av sjokket.
Jeg stod opp noen timer senere, og da var det på TV-en.
Venninnen min så det
og sa: "Det ser ut som du er på TV."
Jeg satte meg, og da så jeg henne.
"Herregud, hun er i live". Så brast jeg ut i gråt.
Da de kjørte henne ut,
var ansiktet hennes bandasjert. Hun satt oppreist
da de løftet henne inn i sykebilen.
Jeg ringte faren min. Jeg fikk knapt sagt hallo
før han fortalte at politiet hadde vært der. De regnet meg som bevæpnet og farlig.
"Ja vel", sa jeg.
Han sa at jeg måtte melde meg til politiet.
Det gjorde jeg.
THOMPSON BLE SIKTET FOR DRAPET PÅ DARREN CAIN OG GROV LEGEMSBESKADIGELSE PÅ DENNISE HAYSLIP
AKUTTMOTTAKET MEMORIAL HERMANN
DENNISE BLE FRAKTET TIL SYKEHUSET FOR Å OPERERES
De fortalte henne at hun ville klare seg.
Det var et rutineinngrep.
Hun ventet i seks timer. Det var ikke livstruende.
Under den preoperative undersøkelsen ble hun flyttet over på siden.
De undersøkte henne med et fiberskop for å forsikre seg om at alt var på plass.
Alle forlot operasjonssalen for å gjøre seg klare.
Da fikk hun pustestans.
De løp inn, utførte trakeotomi,
brukte hjertestarteren og fikk liv i henne.
Det var for sent. Hun var allerede hjernedød.
Hun lå på et sykehusrom i fire dager med ordre om at hun ikke skulle gjenopplives.
KLOKKA 21.25 DEN 6. MAI 1998 BLE DENNISES RESPIRATOR SLÅTT AV
ETTER DØDSFALLET REVIDERTE POLITIET THOMPSONS TILTALEPUNKTER
De tok meg med til rettslokalet en uke senere.
Jeg skulle ikke i retten, men de insisterte.
Jeg dro dit, og da sa de:
"Vi henlegger tiltalen for drap og grov legemsbeskadigelse."
Jeg så på rettsbetjenten og spurte hva det betød. Da sa de: "Dette er nå en dødsstraffesak."
Jeg så på betjenten, og han sa: "Det betyr at du får dødsstraff."
Jeg forstod ikke hva han mente.
Han forklarte at jeg ble tiltalt for dobbeltdrap.
Men sykehuset drepte henne.
Jeg hadde snakket med familien min.
De fortalte at komplikasjoner oppstod,
og at hun hadde blitt kvalt.
Jeg ble sønderknust.
Familien hennes saksøkte sykehuset.
Jeg forstår at de hadde det fryktelig tungt.
BEREDSKAPSTJENESTE NØDINNGANG
Ja, det var ganske trist.
Jeg elsket dama. Jeg tenker på henne hver dag,
og hvorfor jeg er her.
Jeg skulle ønske hun levde, så hun kunne vitnet,
for hun ville fortalt hva som hendte.
THOMPSON BLE STILT FOR RETTEN FOR DOBBELTDRAP DEN 12. APRIL 1999
FORSVARSADVOKATEN PÅPEKTE AT DENNISES DØD VAR FORÅRSAKET AV SYKEHUSET OG IKKE AV THOMPSON
Leger hater advokater, og de hater å vitne.
Især hvis de tror at de har noe å tape.
De er forsikret til oppover ørene.
Det koster dem ikke et rødt øre.
De kan innrømme at de drepte henne uten at det koster dem noe.
FORSVARSADVOKAT
Ingen innen helsevesenet ville brydd seg.
Jeg heter Ellis McCullough.
Jeg var Charles Victor Thompsons første forsvarsadvokat.
Jeg følte at den første rettssaken
utelukkende berodde på fortolkningen av medisinske bevis
for at Hayslips dødsfall
ble forårsaket av sykehusets behandling.
Staten insisterte på at målestokken burde være:
"Hva om offeret ikke hadde mottatt medisinsk hjelp overhodet?"
Det mener jeg er latterlig.
Det fins så å si ingen skade som ikke kan forårsake død
dersom den forblir ubehandlet.
Jeg mener målestokken bør være den gitte situasjonen.
NEDFELT DOKUMENTASJON ROTORFLØYEN
Hun ikke døde på stedet.
Hun blødde ikke i hjel der. De fraktet henne bort.
SITTER OPPREIST - ØYNENE ÅPNE BENEKTER PUSTEVANSKER Det var et stygt sår, jeg påstår ikke noe annet.
Men de hadde alle forutsetninger og kunnskap for å redde henne.
Slik gikk det bare ikke.
NORMAL PUPILLEREAKSJON
Jeg mener at med normal medisinsk hjelp
ville hun ha overlevd.
HVIS DENNISE HADDE OVERLEVD,
VILLE THOMPSON MAKS BLITT IDØMT LIVSVARIG FENGSEL
Folk begår feil. De gjør dumme ting.
Jeg tror at han fikk et utbrudd som følge av sinne og sjalusi.
Ingen andre enn han skulle få henne.
DENNISE HAYSLIPS BROR
Jeg heter Michael Donaghy, og jeg er Dennises bror.
Bildet av henne der hun lener seg fremover...
Hun satt på en båre og lente seg fremover
for ikke å kveles av sitt eget blod.
Det var grufullt.
Synet har brent seg fast i minnet mitt.
Jeg snakket med legen.
Han sa til meg:
"Hun er alvorlig skadet, men om litt skal vi trille henne inn
og få sydd sammen såret."
Jeg gikk ut til resten av familien og fortalte at alt skulle ordne seg.
Hun ville overleve.
Men hun måtte leve med talevansker og arrdannelse i ansiktet.
Rundt åtte til ti timer senere
gikk det fra at alt kom til å ordne seg
til at hun ble erklært hjernedød.
AKUTTMOTTAK
Det slo meg med knusende tyngde.
Jeg følte meg ansvarlig siden jeg fortalte at alt ville gå bra.
Hva hendte?
TRAUMEMOTTAK
Noe var det som hendte, og...
Det jeg kan si, er at leger beskytter andre leger.
De beskytter hverandre.
Leger er ikke magikere. De er ikke perfekte.
De er mennesker.
Generelt sett har de mer medisinsk erfaring
enn gjennomsnittspersonen.
Men like fullt er de mennesker.
FORSVARETS EKSPERTVITNE
Jeg heter Paul Radelat, og jeg jobber som patolog. Forsvarets hovedargument var at såret i seg selv ikke var dødelig,
og at hun døde som følge av den uheldige hendelsen på sykehuset.
Min oppgave var å underbygge den teorien
så godt som jeg kunne innenfor rimelighetens grenser.
Kula gjennomboret den øvre delen av luftveiene
og forårsaket en blødning ved inngangen til luftrøret.
Det var legenes hovedbekymring,
og de handlet deretter.
MEDISINSKE JOURNALER AVSLØRER
AT DENNISES PUSTESLANGE LØSNET FRA LUFTRØRET
HUN LED AV OKSYGENMANGEL I MELLOM FEM OG TI MINUTTER
AKUTTMOTTAK MEMORIAL HERMANN
Jeg tror ikke at legene la skjul på noe.
Kanskje er jeg naiv, sånn sett. Jeg tror at de gjorde det beste de kunne.
Det er lett å gjøre feil.
Jeg vet ikke om de begikk en feil, men det er en krevende situasjon.
Jeg føler ikke at "skylden", slik jeg tolker ordet,
bør tildeles sykehuspersonalet.
De hadde ingen onde hensikter.
Skytteren, kan vi nok trygt si, hadde onde hensikter.
SVARET PÅ FAMILIEN HAYSLIPS SØKSMÅL OM FEILBEHANDLING VISTE
AT DE ANSATTE IKKE HADDE SKYLD I DØDSFALLET
TRINITY LUTHERSKE KIRKE & SKOLE
Ja, det var ganske trist. Jeg elsket dama.
Jeg tenker på henne hver dag, og hvorfor jeg er her.
DENNISES SØNN
Skulle ønske at hun levde, for hun ville fortalt hva som hendte.
Hun lå på et sykehusrom, uten annet enn intravenøst drypp, i fire dager
med ordre om at hun ikke skulle gjenopplives.
Sykehuset drepte henne.
Jeg hadde snakket med familien min.
De fortalte at hun ble kvalt,
at komplikasjoner oppstod og at hun lå i koma.
Hvor skal jeg begynne?
Hun ville ikke havnet på sykehuset om du ikke hadde skutt henne.
Det er lett å unnskylde seg med det. Det er lett å skylde på sykehuset.
Det ville jeg selv gjort.
Jeg ville gjort det samme om jeg var ham.
Men til syvende og sist er sannheten at du rettet et våpen mot ansiktet hennes
og trakk av.
Vi vet at det var på kloss hold på grunn av brannsårene på kinnet.
Jeg heter Wade Hayslip.
Dennise var moren min.
Moren min var godhjertet.
Hun lærte meg alt som var å vite om medlidenhet.
Jeg håper at Chuck forstår det.
Jeg håper at han også kjenner på byrden av dominoeffekten han har igangsatt.
At han innser hvordan det har påvirket andre.
Jeg kjenner på det hver dag.
Jeg husker at Darren gjorde et utfall.
Jeg avfyrte to skudd, og vi slåss.
Etter det er alt tåkete.
Tåkete?
Han avfyrte ett, to skudd. Han skjøt fem ganger.
Mannen lå på magen på gulvet, og han skjøt ham i bakhodet.
Greit?
Det fremstår som ganske tydelig.
Det virker utvetydig.
Og gjort med hensikt.
Jeg tror jeg fant pistolen i skapet hennes.
Jeg husker at vi slåss. Et skudd traff henne.
Jeg husker ikke nøyaktig hva som hendte.
Det er...
Han forklarte ikke hvordan døra ble brutt opp.
Dørkarmen var knust.
Selve krangelen foregikk i stua og på kjøkkenet.
Jeg forstår ikke hvordan han da kunne funnet den i klesskapet.
Det er som å høre på en femåring.
Du tar dem i å gjøre noe galt,
men de hevder fortsatt at de ikke har gjort noe,
selv om du så dem gjøre det.
Det føles slik. Det er...
Alle vet sannheten.
Men av en eller annen grunn holder du fast ved løgnen.
Samme kveld som drapet hendte,
stakk Dennise, Chuck og jeg innom Bimbos bar.
Vi spilte dart og spiste biff som vanlig.
EKSVENN OG BARTENDER
Jeg heter Missy Cook, og dette er Bimbos bar i Houston.
Baren er det lokale vannhullet.
Den er en ikonisk kneipe som har vært her i mange tiår.
Dennise var helt fantastisk.
Hun var den typen person
som du kunne begynne å prate med,
og etter fem minutter følte du at du hadde kjent henne hele livet.
Hun var som en søster, en tante.
Hun var din beste venn og lekekamerat fra barndommen.
Hun hadde en sjarme som gjorde at du følte deg vel.
Dennise og Chuck virket som et underlig par.
Han var yngre enn henne.
Jeg husker ikke nøyaktig mitt første møte med ham.
Når du står bak bardisken, møter du kanskje 50 stykker på en gang.
Hvis jeg skal spekulere, i forhold til alderen min og tidsperspektivet,
ville jeg nok ha tenkt at han var kjekk.
Men på den annen side innså jeg raskt
at det var noe som ikke stemte, og at jeg burde være obs på ham.
Hun besøkte baren sent en kveld, og da hadde hun et blått øye.
Hun fortalte meg hva han hadde gjort.
Det var mørkt i baren,
så først så jeg ingenting.
Hun sa hun hadde sminket seg godt.
Jeg spurte hvorfor i alle dager hun var sammen med ham.
Jeg bad henne forlate ham. Han var en løs kanon som drakk og brukte kokain.
Hun måtte komme seg bort.
Hun innrømmet at jeg hadde rett, og at hun måtte forlate ham.
Jeg følte meg urolig,
for jeg visste at Dennise prøvde å sette grenser for hva Chuck fikk gjøre.
Hvem kunne forutsett dette?
Vi står faktisk rett utenfor åstedet.
Dennise bodde i boligfeltet her.
DARRENS SJEF
Jeg heter Jim Kelly.
Jeg eide en restaurant
hvor Darren jobbet som bartender den kvelden.
Så vidt jeg forstod, var Dennise ferdig med Chuck.
Jeg vet at hun var det,
for det fortalte hun meg selv.
Hun gjorde det slutt fordi Chuck var...
Jeg husker henne si: "Han var ekkel."
Så traff hun Darren. Han var hans rake motsetning.
Til sammenligning ville den ene oppnådd mye mens den andre var en taper.
Darren var svært utadvendt og vennlig.
Han hadde et flott smil, og...
Han ville nådd langt.
De hadde bare vært sammen noen uker
da det hendte.
Darren jobbet for meg den kvelden.
Han ringte og spurte meg...
Han fortalte at Chuck truet Dennise.
Han bad om å få dra hjem til henne.
Han ville beskytte henne om han dukket opp.
Og jeg sa at det var greit.
Den dag i dag angrer jeg på det.
Darren dro dit.
De havnet i basketak.
Darren gav ham juling, så vidt jeg har skjønt.
Han sa: "Chuck, dette er tåpelig.
Det er slutt mellom dere. Hun er sammen med meg.
Skal vi ikke ta en øl sammen?"
Det fortalte han da vi snakket sammen.
Chuck sa seg enig. De satte seg og fikk snakket ut.
Etter konfrontasjonen ringte Darren meg og sa at han var fornøyd med utfallet.
Han følte at han og Chuck kom til enighet.
Og at de hadde... At det var over.
Chuck skulle gå sin egen vei, og Dennise og Darren sin.
Slik gikk det åpenbart ikke.
Slik jeg forstod det, dro Chuck,
for så å komme tilbake og banke på døra.
Darren åpnet, og da skjøt han ham i brystet.
Deretter skjøt han ham i bakhodet.
Etter det jaget han Dennise rundt i leiligheten.
Han tok henne igjen og fyrte av et skudd i ansiktet hennes.
Da jeg kom hit, var hun fremdeles her.
De var i ferd med å frakte henne bort.
Darren lå i døråpningen.
Jeg så ham ligge på bakken.
Sheriffen fortalte meg at han var død.
Jeg snudde meg bort.
I etterpåklokskapens lys kan man lure på
hvem som er i stand til å ta noen i hånden og forlate stedet,
for så å komme tilbake få timer senere og drepe to mennesker.
Hvem får seg til å gjøre noe slikt?
HARRIS COUNTRY SHERIFFKONTOR OG FENGSEL
SHERIFFEN I HARRIS COUNTRY
JURYMEDLEM UNDER RETTSSAKEN
Det var vel her han sparket opp døra?
Ja, du ser splintene på dørkarmen der.
Jeg husker at bildet ble fremvist under den første rettssaken.
Jeg heter Harrell Rodgers,
og jeg var ett av jurymedlemmene under rettssaken mot Charles Thompson
da han stod tiltalt for dobbeltdrap.
Vi fikk ikke se mange bilder av skaden til Dennise.
Jeg husker virkelig ikke at dette
ble diskutert i særlig stor grad under juryens rådslagning.
STATENS BEVISMATERIALE BILDER
Jurymedlemmene var stort sett enige i
at dersom han ikke hadde skutt henne i ansiktet,
ville hun ikke ha dødd.
Dermed var han skyldig i drap.
Hovedsaken var å avgjøre hvorvidt han kunne utgjøre en fare for samfunnet.
Og det var annet som kom frem i lyset under rettssaken
som overbeviste oss om at han var særdeles farlig.
Noe av det mest påfallende var vitnemålet til Diane Zernia.
THOMPSON DRO HJEM TIL VENNINNEN, DIANE ZERNIA,
UMIDDELBART ETTER SKYTEEPISODEN
I RETTEN SA DIANE HVA THOMPSON HADDE FORTALT HENNE SKJEDDE
Alt gikk så fort.
Jeg husker at vi sloss.
Et skudd traff henne.
Hun gikk mellom oss og ble skutt i munnen.
Jeg så til henne og trodde at hun var død.
Jeg flyktet, jeg fikk panikk.
Diane Zernias forklaring under rettssaken tydet på noe ganske annet.
Ifølge Diane fortalte han
at før Dennise Hayslip ble skutt, hadde han sagt følgende:
"Jeg kan skyte deg også, drittkjerring."
Så presset han pistolen mot kjeven hennes og trakk av.
Jeg har aldri sett noen være så redd som Diane,
verken i vitneboksen eller noe annet sted.
Hun var svært slank i utgangspunktet,
og hun var likblek.
Øynene var store som dollarmynter,
og hun var livredd.
Hun var rett og slett redd ham.
DIANE ZERNIA BLE NEVNT PÅ ET LYDBÅND SOM BLE AVSPILT
UNDER RETTSSAKENS STRAFFEUTMÅLING MENS THOMPSON SATT I VARETEKT,
BLE EN SAMTALE HAN HADDE MED EN SPANER TATT OPP PÅ LYDBÅND SPANEREN UTGAV SEG FOR Å VÆRE EN LEIEMORDER
Dagens dato er den 7. juli 1998.
Klokka er nå 17.45.
Jeg skal gå bort og ta kontakt med Charles Thompson
i forbindelse med en anmodning om drap.
Charles Thompson?
Hei, kamerat.
-Er du Thompson? -Ja.
Ja vel. Jeg har ventet i ti minutter.
Tar det lang tid å få dere hit?
-Det kan ta en stund. -Ja vel.
Jeg har ikke sansen for fengsler.
Det er utrivelig.
På fagspråket kalles det vel politiprovokasjon.
En spaner ble sendt inn på cella
og klarte å lure Chuck til å gi ham opplysninger.
Jeg leste avisen i dag.
Når påtalejuryen skal tiltale noen, kaller de som regel inn vitner.
Jeg vil at du skal ta deg av ett av vitnene.
Når du ber meg "ta meg av" vedkommende...
Skulle ikke Max knerte henne?
Han kødder med meg. Han gjorde det ikke.
Jeg gav Max pengene, og han har snytt meg.
Hva gav du ham?
Hundreogtjuefem. Som en nedbetaling.
Er dette jenta du ville ha drept?
-Ja. -Greit.
Bli kvitt henne.
Hun er påtalemyndighetenes eneste vitne.
Ja vel. Blir det vanskelig å finne og knerte denne jenta?
Nei. Jeg har adressen hennes. Har du noe å skrive med?
Nei, men jeg husker den. Da sørger jeg for det.
Thompson ber ham om å drepe vitnet,
altså personen han tilstod til.
Sett at du er et jurymedlem og får servert følgende:
En beruset tulling går inn i et hus,
dreper én person og skyter en annen som senere dør.
Han innrømmer det, og prøver å få noen til å drepe vitnet.
Ville du tenkt over noe annet?
Hvor mye snakker vi om?
-Hva får jeg? -Si hva du vil ha.
Hvis du har adressen hennes,
dreper jeg henne for 1500.
Jeg må huske dette.
Diane Zernia. Z-E-R...
Diane Zernia. Diane, Diane, Diane Zernia.
Hvor bor hun? Hvor er det?
Stedet heter... Ta avkjørselen mot...
-Jeg vet hvor det er. -Det er et viktoriansk hus.
Postkassen er malt med svarte og hvite flekker, som ei ku.
Hun er mellom 48 og 50 år gammel.
Hun er mor til ei 14 år gammel jente.
Greit.
Så snart du slipper ut, skal jeg ha 1500 dollar.
-Ikke noe problem. -Jeg kommer etter deg om du ikke betaler.
-Jeg lover å betale. -Greit. Kjerringa er dødsens.
En manns lovnad er alt han har.
Nettopp. Stå ved den.
-Ikke noe problem. -Greit.
Vi sees. Jeg stikker.
Det ble et realt vendepunkt.
Vi tenkte mye over
at dersom noen hadde lyktes i å utføre drapet på hans ordre,
ville han ikke angret seg overhodet.
Han ville vært lykkelig over å bli kvitt henne.
Det var første gangen jeg vurderte
i hvilken grad livstid var en passende straff for denne mannen.
Han var i stand til å utføre særdeles ondsinnede handlinger.
DEN 6. APRIL 1999
BLE CHARLES THOMPSON DØMT TIL DØDEN
ETTER SEKS ÅR FIKK THOMPSON PRØVD STRAFFEUTMÅLINGEN PÅ NYTT
ETTERSOM OPPTAKET VAR GJORT PÅ ULOVLIG GRUNNLAG
JURYEN I DEN NYE RETTSSAKEN FIKK IKKE HØRE OPPTAKET
Jeg fatter ikke hvordan du dreper noen uten videre.
Uansett hvor sint du er.
Ikke vet jeg. Men enkelte er i stand til det.
JURYFORMANN UNDER DEN NYE RETTSSAKEN
Jeg heter Kristen Merttens og var jury- formann under den fornyede rettergangen.
Vi avgjorde ikke skyldspørsmålet, men hva straffen skulle bli.
Skulle han få livstid eller en ny dødsdom?
Forsvaret la stor vekt på
at hun døde seks dager senere på sykehuset.
I mine øyne var det irrelevant. Han skjøt henne i ansiktet.
Og han drepte faktisk noen før det.
Drapet på Darren ble oversett.
Dødsfallet ble ikke brakt på bane i like stor grad som Dennises.
Jeg synes synd på Darrens familie.
Jeg tror oppriktig talt at han hadde til hensikt å drepe Darren,
og også Dennise.
I Darrens tilfelle ville han kvitte seg med ham. Han ville ha ham av veien.
Men det var svært personlig da han drepte Dennise.
UNDER DEN FORNYEDE RETTERGANGEN BLE THOMPSON DØMT TIL DØDEN FOR ANDRE GANG
En person som Chuck
er det man kaller en narsissist. Han nyter oppmerksomheten.
Dersom han skulle bli idømt livstid,
ville det vært å skjenke ham en gave, grunnet personligheten
og egenskapene hans.
Jeg husker tydelig
at vi satt i rådslagningsrommet etter domsavsigelsen.
Dommeren kom for å snakke med oss,
det samme gjorde påtalemyndighetene.
Jeg husker at jeg spurte:
"Er det noen som helst mulighet for at han vil slippe fri?
Navnet mitt er offentliggjort." Det er urovekkende.
Dommeren avfeide det, siden han satt på dødscelle.
Fire dager senere får jeg vite at han hadde rømt.
"Nasjonalt søk etter at fange flyktet i Texas".
Det forteller dette utklippet.
ETTER SEKS ÅR PÅ DØDSCELLE
KLARTE THOMPSON Å LURE SEG UT AV CELLA
VED HJELP AV FALSKT ID-KORT OG KLÆRNE FRA RETTEN
Jeg hadde vært på jobb og ble oppringt på parkeringsplassen.
Noen fra statsadvokatens kontor fortalte at Charles Thompson hadde flyktet.
De spurte om jeg følte meg trygg, og om jeg ønsket politibeskyttelse.
Og lignende spørsmål.
Jeg fortalte at jeg ikke nødvendigvis følte meg truet.
"I mange fangers øyne vil Thompson, som spaserte ut fra fengselet
og var på frifot i fire dager før han ble pågrepet i Louisiana,
forbli en manipulativ egoist uten mål og mening
som skjøt og drepte ekskjæresten og hennes nye kjæreste."
CHARLES VICTOR THOMPSON DREPTE EKSKJÆRESTEN OG HENNES KJÆRESTE
Det som pekte seg mest ut,
er at han bestrebet seg på å flykte fra fengselet
og lyktes med det.
Og så blir han pågrepet fordi han drakk i en spritsjappe
eller en bensinstasjon eller nærbutikk i Louisiana.
DØDSDØMT RØMLING FUNNET
Han tok faktisk toget dit og alt mulig,
etter å ha rømt fra fengselet, og så blir han tatt fordi han drakk seg full?
Der og da tenkte jeg: "For en idiot."
Men kanskje det ikke er riktig av meg,
for jeg vet jo ikke...
Jeg vet ikke hvordan det er å være på rømmen.
Eller hvordan det er å sitte i fengsel i ti år, som det var på det tidspunktet.
Det overrasker meg ikke at han klarte å prate seg ut.
Han var sjarmerende, slu og manipulativ.
Chuck er en fremragende manipulator.
ETTER EN OBLIGATORISK 90 DAGERS PAUSE
INNVILGET TEXAS' JUSTISDEPARTEMENT ET NYTT INTERVJU MED THOMPSON
Hallo.
Det går bra.
Ingen overraskelser i dag?
Livet mitt er en åpen bok.
Thompson spaserte ut fra fengselet
og var på frifot i fire dager før han ble pågrepet i Louisiana.
Hovedsaken var å avgjøre hvorvidt han kunne utgjøre en fare for samfunnet.
Jeg har nok motbevist at jeg er en fare for samfunnet. Jeg var på frifot i fire dager.
Jeg passerte eldre damer utenfor kjøpesentrene
idet de forlot bilene sine, og jeg lot bilene stå.
Jeg ranet ingen, jeg angrep ingen.
Jeg voldte ingen skade.
Men i enhver rettssak som kan gi dødsstraff,
innprentes jurymedlemmene at vedkommende er en trussel og vil drepe igjen.
Slik jeg forstod det, var Dennise ferdig med Chuck.
Jeg vet at hun var det,
for det fortalte hun meg selv.
Og det var før hun ble sammen med Darren.
Det høres riktig ut. Hun har sikkert fortalt ham det.
Men vi gjorde det slutt og ble sammen igjen flere ganger. Vi datet også andre.
Hva sier man? Vi fikk ikke nok av hverandre.
Vi fant tilbake til hverandre.
Hvem vet? Hun ville nok besøkt meg i fengselet.
Sånn var hun.
Dersom jeg gjorde det med hensikt,
hvorfor ringte jeg henne da først?
Jeg ringte henne fra en telefonkiosk.
Jeg fortalte at jeg måtte hente sakene mine, men hun svarte at hun sov.
Hun sa at Darren ikke var der.
Jeg sa at jeg ville stikke innom, og la på.
Hun gikk til sengs.
Jeg gikk inn på soverommet og begynte å hente klær opp fra skuffen.
Hun spratt opp og ropte: "Herregud!"
Da innså jeg at hun ikke var alene.
Jeg ville ikke vekke henne, bare hente sakene mine.
Jeg sa at jeg stakk innom.
Først da jeg så at han var der, begynte jeg å kjefte på henne.
"Herregud!", ikke sant? Vi kranglet.
En spaner ble sendt inn på cella
og klarte å lure Chuck til å gi ham opplysninger.
De var venner, men like fullt ville han hyre noen til å drepe henne
fordi han ville hindre henne i å vitne.
Det er pinlig. Hva mer er det å si?
Jeg var en forvirret rusmisbruker.
En alkoholiker som gjorde noe dumt, gjentatte ganger.
Jeg var opprørt fordi Diane endret vitnemålet.
Jeg følte at hun løy.
Men det er ikke noe jeg liker å snakke om. Jeg skulle ønske det aldri hadde hendt.
Det var en vond situasjon på alle måter.
Jeg ville aldri ha voldt Diane skade.
Jeg nærer ikke sinne.
Jeg føler at
dødsdommen og det den innebærer,
er passende og rettferdig.
Vil han sitte i 20 år og håpe på at et menneske skal dø?
Det er greit nok, altså.
Jeg ville ikke...
Jeg kunne ikke hatet noen så lenge.
Jeg er ikke i stand til det.
Du vet hva det sies om hat: "Det tærer virkelig på deg."