Mai târziu, am aflat multe despre familia LaHood.
Tatăl e un om cumsecade, din câte am auzit despre familie.
Avea trei fii:
Michael junior, Nicholas și un frate mai mic.
Am aflat că Michael era un tânăr cu mult potențial.
Dar acest potențial a fost curmat brusc.
Înțeleg că, în ochii familiei sale...
eu sunt considerat de vină.
DEPARTAMENTUL DE JUSTIȚIE DIN TEXAS
DUPĂ REINTRODUCEREA PEDEPSEI CAPITALE ÎN SUA, ÎN 1976, PESTE 8.000 DE PERSOANE AU FOST CONDAMNATE LA MOARTE.
ACEASTA ESTE POVESTEA DEȚINUTULUI CU NUMĂRUL 999232.
Am ajuns la un punct în viață
în care mi-am dat seama că mi-am făcut-o cu mâna mea,
că am fost părtaș la crima care a avut loc.
Mă numesc Kenneth Foster Jr.
Voi împlini 41 de ani luna viitoare.
Am fost condamnat pentru omor calificat
și am fost condamnat la moarte în 1997.
UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
Când am intrat, am tras un foc.
Apoi m-am apropiat și am mai tras o dată.
Glonțul i-a străpuns obrazul și s-a înfipt în mandibulă.
L-am împins după un birou și l-am înjunghiat de vreo 25 de ori.
Nu-mi venea să cred. Eram uluit că am ucis pe cineva.
Nu-mi pare rău.
Am început să-l înjunghii pe bărbatul de pe canapea.
UCIGAȘ ÎN OCHII LEGII
ÎN 1996, KENNETH FOSTER A FOST PĂRTAȘ
LA O CRIMĂ PRIN ÎMPUȘCARE ÎN SAN ANTONIO, TEXAS.
A PRIMIT PEDEAPSA CAPITALĂ
DEȘI NU A TRAS NICIUN FOC DE ARMĂ.
PENITENCIARUL MARK W. STILES BEAUMONT, TEXAS
Nu-mi trebuie asta.
Bine.
Am îmbătrânit, am barbă.
Am încărunțit peste tot.
Am copilărit cu precădere în San Antonio, Texas.
Ambii mei părinți erau...
Din păcate, amândoi erau narcomani.
Au făcut închisoare în repetate rânduri.
Când îmi petreceam timpul cu tata, făceam mai ales ce își dorea el.
Fura din magazine, ca să-și cumpere droguri.
Îl vedeam cum se injectează.
Uneori, încerca să mă învețe să mă perfecționez ca infractor,
când eram doar un copil.
Până la urmă, în clasa a patra, prin 1980,
m-au luat bunicii în grija lor.
Voiau să-mi acorde o șansă în viață
și s-au străduit, de atunci, să mă crească ei.
Așa că aș greși dacă aș spune că nu mi s-a acordat nicio șansă.
Aș minți.
Ei meritau mai mult din partea mea.
Pe atunci, prin 1996...
devenisem interesat de muzică.
Niște prieteni aveau un studio de înregistrări.
În noaptea cu pricina, pe 14 august...
eram împreună, fumam, beam.
Ne plimbam prin mai multe cluburi.
Eram patru în mașină.
Eu conduceam.
Pe scaunul din față, dreapta, se afla Julius Steen.
În spatele meu stătea Mauriceo Brown.
Pe bancheta din spate, dreapta, se afla Dwayne Dillard.
În timp ce conduceam, unul dintre pasageri a propus
să dăm o lovitură.
Asta însemna să atacăm pe cineva.
E vorba despre un jaf. Asta e în ochii legii.
Presat de tovarășii mei, am acceptat.
Asta s-a petrecut de două ori.
Mă simțeam cuprins de neliniște.
Știam că e o greșeală, că n-ar trebui să facem asta.
Ne-am hotărât să ne oprim.
Ne plimbam cu o mașină furată.
Ne îndreptam către un club despre care auziserăm.
Când mergeam către acea zonă, în fața noastră se aflau alte două mașini.
Au virat într-o zonă de locuințe.
Acolo, evenimentele au luat o turnură greșită.
Au oprit lângă o casă, pe partea stângă a șoselei,
iar noi ne-am văzut de drum.
Iar drumul...
Credeam că se înfundă, așa că am întors.
Pregătindu-ne să ieșim din zona de locuințe,
am văzut o femeie care stătea în capătul unei alei.
Ea ne-a făcut semn să oprim.
A privit în mașină și a întrebat: „Vă cunosc de undeva?”
Am răspuns: „Nu ne cunoaștem.”
Era îmbrăcată foarte sumar. Mai târziu am aflat că era stripteuză.
Era atrăgătoare.
Era o femeie frumoasă.
Unul dintre cei din mașină a zis...
Cred că era Mauriceo Brown, care stătea în spate.
Mauriceo Brown era mare bufon.
Era un tip haios. Îi plăcea să flirteze cu femei.
I-a spus că arată bine.
Și ea a zis...
„Dacă-ți place ce vezi, fă o poză! O să-ți rămână mai mult timp.”
Atunci, Mauriceo Brown a coborât din mașină.
Și s-a apropiat de femeie.
În capătul aleii se afla Michael LaHood junior.
Ce s-a petrecut apoi e un subiect foarte controversat.
Când Mauricio Brown a coborât din mașină,
ne aflam la vreo 20 m de capătul aleii.
Aleea era în pantă și dădea într-un adăpost pentru mașină.
Așadar, ceea ce s-a petrecut acolo e știut
doar de Mauriceo, Michael și Mary Patrick,
pentru că doar ei se aflau acolo.
Acesta este dosarul poliției din San Francisco 96-492-347.
Locul unui omor calificat.
Știam că e înarmat.
Dar nu a spus că are pistolul la el.
Nu mi-a zis să fiu pregătit să fugim.
Nu știam ce are de gând să facă.
Credeam că iese să se dea mare în fața acelei femei.
Mauriceo Brown a depus mărturie că Michael ținea în mână un pistol.
Când flutura pistolul,
a scos și el arma și aceasta s-a descărcat.
Mauriceo Brown a declarat că nu plănuiserăm niciun jaf.
A declarat că nimeni nu l-a încurajat să comită jaful.
Și a declarat că a acționat de bunăvoie.
Din păcate, nu a fost de ajuns. Jurații nu l-au crezut.
Așa că am fost condamnați amândoi pentru omor calificat.
M-au condamnat pentru complicitate la crimă.
M-au condamnat mai ales pentru că le fusesem șofer.
Pentru că am condus mașina.
Și, pentru asta, am fost condamnat la moarte. Pot spune, cu toată sinceritatea,
că nu știi cum e să fii condamnat la moarte până nu treci prin asta.
Nu știi dacă vei fi executat
și deținuții încearcă să te ucidă, să se bată cu tine.
A fost înfricoșător.
În fiecare zi, în fiecare an, după gratii, se organizau execuții.
M-am împrietenit cu unii dintre deținuți.
Îmi spuneau: „Bună!
Mi s-a stabilit data execuției. Ne mai vedem.”
Și mă simțeam de parcă...
Știam că asta mă așteaptă.
Așa ceva nu se poate descrie în cuvinte.
E traumatizant.
Spunem „Nu!”
Ei spun „Execuția”! Noi spunem „Nu”!
ÎN 2006, MAURICEO BROWN, CEL CARE A TRAS,
A FOST EXECUTAT PRIN INJECȚIE LETALĂ.
OPRIȚI EXECUȚIILE! SALVAȚI-L PE KENNETH FOSTER!
UN AN MAI TÂRZIU, S-A STABILIT DATA EXECUȚIEI LUI FOSTER.
Ca să vă povestesc cele petrecute în ziua execuției,
trebuie să vă relatez ziua anterioară ei.
Militam împotriva pedepsei capitale
pentru că dobândiserăm reputația
că protestăm vehement pentru a ne susține drepturile.
Mi-au anulat pedeapsa capitală cu o zi înainte de execuție.
Unde mă duceți? Unde?
Vin cu voi dacă-mi spuneți ce faceți cu mine.
O să-mi văd familia? Da sau nu?
Eliberați-l pe Kenneth Foster!
Eram speriat de moarte. Nu știam de ce vin după mine.
Nu puteam fi executat înaintea datei stabilite, dar ce știam eu?
Nu știam nimic în acel moment.
Când au venit să mă ia din celulă, m-am întins pe jos.
Nu particip la așa ceva.
Nu particip la ceea ce îmi faceți.
Eliberați-l pe Kenneth Foster!
Am refuzat să merg. Eram speriat.
Nu simțeam că merit să fiu executat și i-am silit să mă care pe sus.
M-au urcat într-o dubă și m-au dus la Huntsville.
În ziua următoare, am avut parte de ultima vizită a familiei.
Directorul închisorii mi-a dat de știre.
Mi-a spus că pedeapsa a fost comutată.
„Vine un autobuz după tine peste vreo zece minute.”
CU ȘASE ORE ÎNAINTEA EXECUȚIEI PROGRAMATE,
PEDEAPSA I-A FOST COMUTATĂ DE GUVERNATORUL TEXAN RICK PERRY.
Mi-au făcut iarăși formele, ca unui deținut nou.
A doua jumătate a vieții mele a început pe 30 august 2007.
KENNETH FOSTER ISPĂȘEȘTE O PEDEAPSĂ DE 40 DE ANI.
VA PUTEA FI ELIBERAT CONDIȚIONAT ÎN 2036.
Zi de zi, în ultimii 21 de ani,
a trebuit să mă gândesc la ce pot face
pentru a schimba ceva în situația asta.
E greu să ieși triumfător după o tragedie ca aceasta.
Acel om nu trebuia să-și piardă viața.
Deși nu eu i-am curmat-o, eram, totuși, de față.
A trebuit să plătesc prețul, iar asta are însemnătate pentru mine.
De-a lungul anilor, am încercat să mă apropii de familia LaHood.
Voiam să vadă cum m-am schimbat.
Vrem să discutăm cu familia nu doar despre sentința mea,
ci și dacă e posibil să fiu reabilitat, să-mi îndrept faptele.
Vreau să arăt că viața are valoare.
Nu vă veți mai îndoi niciodată de cuvântul „izbăvire”,
v-o garantez eu!
Nu te rătăcești în cartierul ăsta.
Nu ai cum să virezi din greșeală la stânga, nu la dreapta.
Avansaseră așa de mult în cartier pentru că urmăreau pe cineva.
Asta e casa părinților mei, unde a avut loc incidentul
pe 15 august 1996, la ora 02:14.
Pe atunci, noi trei,
eu, fratele mai mare și cel mezin, locuiam cu părinții.
Așadar, eram acasă toți.
Dormitorul meu e în capătul opus al casei.
Mă uitam la televizor. Am auzit alarma declanșându-se.
Așa că m-am ridicat și am deschis ușa.
L-am văzut pe tata fugind cu un pistol în mână.
Și am auzit o femeie vorbind în capătul holului,
a spus cu vocea frântă: „Mike” și „împușcat”.
Mi-am luat pistolul și l-am urmat pe tata.
Am ieșit pe ușa asta. Mașina lui Mike era parcată aici.
Am văzut sângele scurgându-se
de sub mașină, până la alee.
Am dat ocol mașinii.
Tânăra țipa ca din gură de șarpe.
Mi-am văzut fratele zăcând cu fața în jos, cu capul înclinat așa.
Apoi mătușa mea a zis: „Mijo, s-a stins.”
Nu voi uita niciodată cuvintele ei.
Când ea spunea asta, îmi amintesc că l-am privit pe tata.
Parcă îl văd și acum. Îmi amintesc că l-am privit.
Toată agitația lui s-a transformat în confuzie.
Parcă îl văd. Acum, fiind eu însumi tată, îl înțeleg.
La propriu, pur și simplu...
Parcă spiritul i-ar fi părăsit trupul.
S-a dus în partea din față a curții și a izbucnit în plâns, de unul singur.
Nu știam dacă să merg după el, ce să fac.
Nu am... Nu-l puteam resuscita.
Am ajuns dependent de furie.
Eram furios...
și lumea nu-mi oferea răspunsuri.
Îți auzi mama plângând cum doar o mamă o poate face.
Pui trupul fratelui tău pe targă
după ce a fost examinat și e în rigor mortis.
Îți ajuți tatăl să spele sângele fratelui tău de pe alee.
N-am vrut ajutor, ca oamenii slabi.
Așa gândeam pe atunci. Asta s-a reflectat în comportamentul meu.
Adică...
nu mai sărbătoream aniversările, nu-mi păsa de Crăciun.
Priveam fix un scaun gol. Mă simțeam prea vinovat să râd.
Trăiam plin de remușcări.
Aveam remușcări că nu mă aflasem acolo.
În viața lui nu avusese mai multă nevoie de mine
decât pe 15 august 1996, la ora 02:14.
Stăteam pe aleea din față...
cu arma scoasă
și provocam răul, diavolul, să se întoarcă. „Întoarce-te, nenorocitule! Acum sunt pregătit, lașule!”
Kenneth Foster.
Chiar și în ziua de azi susține că nu știa ce puseseră la cale.
Nu e cale de împăcare în lipsa adevărului.
Să susțină că nu știa unde merge, că Mauriceo dăduse indicațiile,
că mergeau să chefuiască, el doar conducea
și că nu merită să moară, să primească pedeapsa capitală...
La vremea aceea, nu era un om fără pată.
În acea seară, pistolul fusese la el.
Era în perioada de probațiune
pentru că împușcase doi bărbați în abdomen.
TERMENI ȘI CONDIȚII PERIOADĂ DE SUPRAVEGHERE
Așa că nu-l respect.
KENNETH EUGENE FOSTER, ATAC DEOSEBIT DE GRAV CU ARMĂ LETALĂ
Ideea de a-l întâlni pe Kenneth Foster nu mă mai umple de furie, ca până acum.
Dar nici nu voi folosi vreo resursă
să fac ceva pentru el.
Nu mă poate despăgubi. Nu are cum.
De ce s-ar înhăma la o datorie pe care n-o poate plăti?
Iată un demers! Purtam tricouri pe care scria: „Salvați-l pe Kenneth Foster.”
„Nu-l lăsați pe Kenneth Foster să devină o altă victimă
a unui sistem judiciar cu prejudecăți rasiale.”
Poate că nu e cel mai nimerit slogan pentru o pancartă.
„Sistem cu prejudecăți rasiale?” Ce înseamnă asta?
Parcă aș spune:
„Nu-l lăsați să devină victima unui sistem rasist.”
Așa m-aș fi exprimat eu.
Iată un slogan de impact!
Transmite foarte bine mesajul.
OPRIȚI EXECUȚIA!
E mai limpede decât cel cu „sistemul cu prejudecăți rasiale”, în opinia mea.
În cazurile cu pedeapsă capitală, cele mai zgomotoase sunt victimele.
Dar suntem de părere, mai ales în cazurile
când oameni nevinovați sunt în pericol de a fi executați...
MILITANTĂ
...că sunt victime ale sistemului,
că și glasurile lor trebuie să se facă auzite.
ABOLIȚI PEDEAPSA CAPITALĂ!
Aici am niște scrisori de la Kenneth.
Se vede că e scrisă la mașină și e foarte lungă.
Avea mereu multe de zis și îmi cerea multe lucruri.
E o listă lungă, plină de solicitări.
Concentrându-ne asupra unui singur caz,
puteam sensibiliza publicul față de cei condamnați la moarte.
Cazul lui era ușor de înțeles deoarece nu împușcase pe nimeni.
O înțelegea toată lumea.
Se afla în mașină, la mai mulți metri distanță de locul comiterii faptei.
KENNETH FOSTER A FOST CONDAMNAT ÎN BAZA LEGII COMPLICITĂȚII,
CARE ÎI FACE PE PĂRTAȘI RESPONSABILI ÎN MOD EGAL DE CRIMĂ.
Nu știam nimic despre legea asta până la cazul lui Kenneth.
Atunci am auzit de ea.
E prevăzută și „predictibilitatea”,
adică trebuie să ai știință de faptul că se poate comite sau că se va comite crima.
Așadar, prevederile sunt foarte precise.
În mare parte din campania noastră, am atacat legea
sub aspectul că îi cere unei persoane, practic, să fie clarvăzătoare
ca să poată prevedea comiterea unei crime.
Rareori se comută pedepsele.
Când Rick Perry a comutat pedeapsa lui Kenneth,
era doar a doua oară când se petrecea acest lucru.
FOSTER A FOST IERTAT
Execuția e o crimă. E un omor cu premeditare.
L-am văzut executat pe Justin Fuller, cu care am corespondat mult timp.
În pofida aspectului curat și clinic al procedurii cu injecția letală,
când ești martor la așa ceva...
Nu știu... E ca și cum ai fi martor la o crimă violentă.
Îi vezi pe niște oameni dragi fiind uciși sub ochii tăi.
Și ești neputincios.
DISTRICTUL JUDICIAR SAN ANTONIO, TEXAS
Am fost de acord cu condamnarea lui Foster și sunt în continuare.
PROCUROR
Voi fi mereu de acord.
STATUL TEXAS CONTRA BROWN, FOSTER
Oamenii greșesc amarnic dacă cred
că s-a nimerit să se afle în locul nepotrivit.
Că era un simplu șofer, care nu știa nimic.
Nu credeau că vor fi găsiți vinovați,
deoarece îmi amintesc că râdeau și glumeau.
Când au fost găsiți vinovați, au devenit ceva mai îngrijorați.
Kenneth a fost cel mai șocat.
Eram încredințat că e vinovat.
Deși Mauriceo Brown a apăsat pe trăgaci,
de el eram mai convins că e vinovat, căci se vedea că e creierul operațiunii.
El era cel care trăgea sforile.
Poate nu a apăsat pe trăgaci, dar a înlesnit toate evenimentele.
Pe 14 august 1996,
patru indivizi mergeau cu mașina, căutând victime să le jefuiască.
Mauriceo Brown, Dwayne Dillard, Julius Steen
și Kenneth Foster, șoferul.
Pândeau oameni opriți pe marginea drumului și îi jefuiau.
Femeia era la serviciu.
Era chelneriță într-o cafenea și își vedea de treabă.
Strângea fiecare bănuț din bacșișuri și din leafa câștigată acolo.
Aici au pus ochii pe prima lor victimă.
În acel moment, Kenneth Foster a mutat mașina aici,
ca Julius Steen și Mauriceo Brown să coboare, s-o jefuiască pe femeie.
Căutau o pradă lesne de jefuit.
Au văzut-o pe femeie, era singură.
Ar fi fost ușor de jefuit sub amenințarea pistolului.
Dacă nu aveau de gând să-l folosească, de ce era pistolul încărcat?
Cei patru din mașină duseseră la bun sfârșit primul jaf.
Se pregăteau de al doilea.
Aici au văzut trei persoane.
Două femei și un bărbat.
Atunci, Mauriceo Brown a coborât din nou din mașină
și i-a amenințat cu pistolul, cerându-le banii.
Le-a cerut gențile, banii și cardurile de credit. Kenneth a oprit mașina aici.
Nu uitați, trebuia măcar să fi văzut ce se petrecea.
De fapt, a avut o mare contribuție.
După al doilea jaf, au pornit să caute alte victime.
Nu mergeau acasă, nu se opreau, ci continuau.
Au văzut-o pe Mary Patrick într-o mașină albă.
Era o femeie frumoasă, singură în mașină
și și-au propus s-o urmărească.
Cum vedeți, e un drum foarte întortocheat.
Nu văd niciun club de noapte în direcția asta.
Nu era niciunul în zonă nici cu 20 de ani în urmă.
Da, am ajuns. Ăsta e locul.
Aceasta este casa.
Suntem în fața casei lui Michael LaHood.
Mauriceo Brown l-a înfruntat pe Michael LaHood,
l-a amenințat cu pistolul, cerându-i banii și portofelul.
Și l-a împușcat în față.
Nu a fost un accident.
A apăsat prea puternic pe trăgaci.
Pistolul nu s-a descărcat din întâmplare.
Kenneth Foster i-a manipulat pe tovarășii săi.
Jurații au realizat și ei acest lucru.
Este un bărbat arogant.
Îl cred în stare să spună orice, chiar și în prezent,
susținând că nu se aștepta ca domnul LaHood să fie ucis.
Lui Kenneth Foster i s-a decis soarta înaintea lui Mauricio Brown.
A fost găsit vinovat și, în plus, a fost condamnat la moarte
înaintea lui Mauriceo Brown, cel care a tras.
Atât erau de convinși de implicarea lui.
DISTRICTUL BEXAR
SEDIU ADMINISTRATIV ȘI EDUCAȚIONAL
BISERICA COMUNITATEA EVANGHELICĂ SAN ANTONIO
Din noaptea morții lui Mike, am știut că viața ni se va schimba.
Știam că viața noastră intrase într-o nouă normalitate.
Dar o tragedie duce la alte tragedii.
Așa că mi-am zis să mă adun naibii. Nu știu cum altfel s-o spun.
Ce faci? Mă bucur să te văd.
Fii binecuvântat!
Un prieten mi-a vorbit despre religie.
M-a invitat la biserica lui.
Eram curios.
Încetul cu încetul, mi-a pătruns în suflet. Vă mulțumesc că ați venit. Mă numesc Nico LaHood.
Ne-am reunit cu un motiv special.
Aș fi un ipocrit dacă aș susține
că un om vinovat de crimă nu-și poate schimba viața.
Știți de ce?
Pentru că apostolul Pavel, care a scris două treimi din Noul Testament,
se numea înainte Saul din Tars și era un ucigaș.
N-aș fi un bun credincios dacă nu aș crede
că un om care comite o crimă nu se poate mântui.
Dumnezeu spune că o poate face.
Nu puteam vorbi despre uciderea fratelui meu
fără să fiu cuprins de furie și de ură.
Ce mi-a schimbat optica?
Revelația lui Hristos.
Dacă m-aș întâlni cu Kenneth Foster, presupun că ar fi bine pentru el.
În acest răstimp, n-am simțit că îmi lipsește nimic
în demersul de a-mi găsi pacea.
Sunt împăcat acum.
CREDINȚA I-A PERMIS LUI NICO SĂ SE ÎMPACE CU TRECUTUL TUMULTUOS.
N-am greșit. Oamenii numesc „greșeli” alegerile lor proaste.
Greșeala e un accident. Eu n-am făcut o greșeală, ci am ales prost.
Am vândut droguri.
Eram tânăr și nesăbuit și am fost arestat pentru asta.
ÎN 1994, NICO A FOST ARESTAT CÂND ÎNCERCA SĂ VÂNDĂ
ECSTASY DE 3.600 DE DOLARI.
Eram supărat pe mine însumi
pentru că am fost considerat traficant de droguri, infractor,
din cauza deciziilor mele neinspirate.
Eram prost.
Așa că eram furios pe mine însumi
deoarece eram etichetat așa doar din vina mea.
Așa că am trăit asta.
De asta cred în mântuire. Nu-i așa?
Îmi amintesc de asta. E o poză cu el.
Aici și aici... Acolo e el.
Era de Paște.
E cu coșulețul cu ouă...
Era foarte cuminte la acea vârstă.
Aproape că...
BUNICUL LUI KENNETH
...îl făcusem să uite de experiențele timpurii din copilărie
și de lucrurile pe care le suportase
și se întorsese pe calea cea bună.
Kenny e fiul băiatului meu mezin.
Am văzut că nu i se purta de grijă așa cum se cuvine.
Recunosc că fiul meu era narcoman.
De mai multe ori, avusese probleme cu legea.
Am văzut că nepotul meu avea nevoie de un alt mediu
și i-am cerut să locuiască o vreme la mine.
Aici suntem noi doi, eu și Kenny.
Nu știu ce făceam sau ce făcuserăm.
Evident, era ceva distractiv, pentru că încă râdeam din pricina asta.
Voiam doar să-l învăț să fie un om de ispravă.
Cât despre țelurile sale în viață,
nu știu de ce, dar voia să devină polițist.
Vă vine să credeți?
În al doilea an de gimnaziu,
s-a înhăitat cu o gașcă în care se fuma marijuana
și a fost suspendat de la cursuri.
A fost prima dată când a avut probleme grave.
Când i-au dat pedeapsa capitală deoarece condusese o mașină, nici nu puteam să concep că ar putea fi executat.
În sinea mea, îmi spuneam că nu e chip să se petreacă asta.
Când se apropia data execuției, guvernatorul Perry a spus:
„Îi comutăm pedeapsa în închisoare pe viață.”
Am fost uluit în sinea mea. Da, am plâns.
Nu-s așa de mândru în bărbăția mea să nu pot vărsa lacrimi!
Erau lacrimi de fericire.
Mi-am zis, în acel moment, că trebuie să-l scot de acolo.
E vorba de o sentință pe viață, mai avem mult de lucrat.
Acum am 90 de ani, dar tot susțin că îl voi vedea eliberat.
Da, chiar și acum.
Am spus că va fi liber.
Voi face tot ce-mi stă în putință să fie eliberat,
voi merge mai departe și va fi eliberat.
FAMILIA SPERĂ CA ACEST CAZ SĂ FIE REVIZUIT
DE COMISIA DE PROBAȚIUNE A STATULUI TEXAS.
ARE NEVOIE DE SUSȚINEREA A DOI ÎNALȚI OFICIALI,
UNUL FIIND PROCURORUL DISTRICTUAL.
Îl susțin pe Nico LaHood.
Pe Nico LaHood.
Îl susțin pe Nico LaHood deoarece e benefic pentru comunitate.
E omul potrivit. Votați-l pe Nico LaHood!
LA 14 ANI DUPĂ UCIDEREA FRATELUI SĂU,
NICO LAHOOD A FOST ALES PROCUROR AL DISTRICTULUI BEXAR, SAN ANTONIO.
La nevoie, Nico LaHood îți poartă de grijă.
În prezent, sunt soț și tată, fost procuror și magistrat.
Unii spun că nu este de ajuns.
Eu spun că ceea ce m-a susținut
a fost munca pe brânci și credința în mântuire.
De-ar fi fost cu câteva luni mai tânără, ar fi fost acuzată de omor.
Adică...
Nici n-aș fi visat că voi ajunge procurorul districtului Bexar.
O NOUĂ ERĂ ÎN SISTEMUL JUDICIAR AL DISTRICTULUI BEXAR.
Mulți se întrebau în ce ape mă voi scălda ca procuror.
NICHOLAS A. LAHOOD AVOCAT
Se vorbea despre experiența mea, despre uciderea fratelui meu.
Unii credeau că voi cere preponderent pedeapsa capitală.
E incredibil că suntem echilibrați. Da, cerem pedeapsa capitală.
Azi voi revizui trei cazuri cu această sentință posibilă.
Dar celor care presupun din start că sunt împotriva pedepsei capitale
le spun: „V-ați testat teoria?”
„Cum adică?”
„V-ați văzut copilul împușcat pe alee?”
PROCUROR DISTRICTUAL
„Nu.”
„Poate crezi că ești împotriva pedepsei capitale, dar nu se știe.”
ÎN IULIE 2006, NICO LAHOOD A ASISTAT LA EXECUȚIA
LUI MAURICEO BROWN, UCIGAȘUL FRATELUI SĂU.
Când am fost de față la execuția lui Mauriceo Brown,
eram încă extrem de furios.
Am fost întrebat de ce am venit.
Am răspuns fix în acest fel:
„Nu vă privește de ce am venit. Vreau să urmăresc totul până la capăt.
Individul mi-a ucis fratele. Simt nevoia să-l văd în mâinile Domnului.
Trebuie să-l văd dându-și ultima suflare și ajungând în mâinile Domnului.”
Sunt împăciuitor în orice situație.
Oamenii țin cu tărie să militez în numele lui Michael.
Dacă îl voi întâlni pe Kenneth, sentința sa nu va avea nicio legătură.
Poate fi eliberat în 40 de ani.
Dacă și-a schimbat viața, fie binecuvântat!
Îl voi vizita în mod regulat. Ce ziceți de asta?
NICO LAHOOD A ACCEPTAT SĂ DISCUTE CU LAWRENCE FOSTER
DESPRE O POSIBILĂ ÎNTÂLNIRE CU KENNETH.
- Mă bucur să te văd! - Și eu. Te ții bine.
Nici vorbă! Am fost la biserică în zori.
Și eu am fost la biserică.
Ne aflăm aici cu un scop anume.
Deși în familiile noastre s-a petrecut ceva ce regretăm.
Eu regret din tot sufletul și-mi pare rău pentru ce ai pățit.
Sper să nu ne purtăm ranchiună.
Nu pot decât să-ți cer iertare pentru faptele lui.
Și el ar face același lucru.
Ți-ar cere iertare, acum, că a deschis ochii.
Kenny conducea mașina.
Mauriceo i-a făcut rău fratelui tău
și Kenny a petrecut 24, 25 de ani după gratii.
Încerc să văd dacă există vreo cale...
Nu știu, dacă ar putea fi rejudecat sau dacă se poate face altceva.
Știu că ai părerea dumitale despre cele ce se petrec,
în baza lucrurilor care ți s-au zis.
Așa cum știi, a fost acuzat de omor calificat.
- Da. - În baza Legii Complicității,
nu e nevoie să apeși pe trăgaci sau să înfigi cuțitul ca să fii vinovat.
În situația asta e Kenneth.
Am o întrebare.
Avocații apărării, care lucrează la aceste cazuri, trag vreun folos din asta?
Legea Complicității este gândită în folosul comunității.
Nu are vreun folos pentru apărare sau pentru acuzare.
Ci pentru comunitate. Gândește-te puțin!
Unii infractori sunt foarte vicleni și foarte inteligenți.
Dacă nu-i tragem pe ei la răspundere, ci doar pe cei manipulați să comită crime,
mulți ar scăpa nepedepsiți.
Da. Îmi încercam și eu norocul.
Încerc din răsputeri să găsesc ceva care să-l ajute
pe Kenny, cu cazul său,
să obțină o altă audiere sau ceva
care ar putea să ducă la eliberarea sa din închisoare.
Nu țin morțiș să mă văd cu Kenny.
Dar nici nu mă deranjează să-l văd.
Poate are nevoie de ceva sau... Cine știe ce va fi?
Spun doar că voi merge la el cu sufletul deschis.
Dar vreau să-ți spun, ca să fie absolut limpede.
Nu voi susține eliberarea lui Kenny mai devreme decât ar trebui.
Ca să știi.
Sunt sincer cu dumneata.
Își slujește de minune scopul stând încarcerat. Dacă iese la momentul cuvenit, eu sunt împăcat.
Sunt de acord cu procedurile sistemului. Ce zici de asta? Sunt de acord.
Mi s-a părut interesant.
Încerca să-mi sugereze cu frumosul
că el crede că pedeapsa lui Kenny a fost exagerată
sau chiar nedreaptă.
Are dreptul să creadă ce vrea.
Nu mă pun împotrivă.
Chiar dacă... Ceea ce, oricum, e foarte improbabil.
Chiar dacă aș vrea să-l susțin să fie eliberat, nu am nicio autoritate.
Legea e lege.
Nu are dreptul la eliberare condiționată, indiferent cine l-ar susține.
Abia peste 40 de ani.
LA TREI LUNI DUPĂ INTERVIUL INIȚIAL,
KENNETH FOSTER A ACCEPTAT SĂ RĂSPUNDĂ LA ALTE ÎNTREBĂRI.
În principal, vreau să discut cu Nico doar despre câteva lucruri.
Vreau să vorbim despre puterea sufletească
și despre capacitatea de a trece printr-o situație ca asta.
Și de a deveni un om mai bun.
Dar vreau și să-i vorbesc ca unui om
care, într-un anumit punct al vieții, putea sfârși în locul unde sunt eu acum.
Înțelegeți? S-ar fi putut afla chiar aici.
Îl consider o persoană care o apucase pe căi greșite,
dar care s-a îndreptat.
Și admir acest lucru.
Îl admir ca persoană și îl admir pentru faptele sale.
Și poate că, într-un anumit punct al discuției,
am putea purta o discuție pe teme juridice.
Chiar meritam pedeapsa capitală?
Am făcut ceva cu timpul meu ca să merit a doua șansă în societate?
Din ceea ce am citit, atunci când vrei să fii iertat,
trebuie să fii onest în privința faptelor tale.
Asta înseamnă că va trebui să vorbesc cu domnul LaHood și, pas cu pas, să-i povestesc cele petrecute în acea noapte.
Dacă cineva, dacă Nico și familia sa știu un lucru cu certitudine, acela este că Mauriceo n-a intenționat să ucidă, doar se dădea mare.
Nu a fost un jaf premeditat.
Cineva ar fi coborât din mașină cu el, cum se întâmplase deja.
Cineva ar fi fost cu el, să-l susțină.
Nu trimiți un singur om să jefuiască doi oameni. Nu se face așa.
Vreau să vă spun ceva.
Am păstrat aceste cuvinte pentru documentarul ăsta.
E ceva ce Nico nu știe.
E ceva ce nici unii susținători ai mei nu știu.
Dar vreau să afle întreaga lume.
Când ne aflam în acea mașină,
iar Mary Patrick vorbea cu noi, de lângă mașină,
și zicea: „Mă urmăriți cumva?”,
noi i-am răspuns că nu o urmărim.
Acum urmează o fază care nu s-a consemnat la proces.
Când Michael LaHood se afla în capătul aleii,
nu știu dacă s-a supărat
sau s-a înfuriat că ea vorbea cu noi atât de mult timp,
dar, indiferent dacă mă credeți sau nu,
iar cuvintele mele s-ar putea să-mi facă mai mult rău,
el ne-a arătat degetul.
Așa cum vedeți acum.
Iar eu, glumind, i-am zis lui Mauriceo:
„Îl lași să ne arate degetul?”
Era o simplă glumă.
Era... Chiar am spus-o fără vreo intenție.
Atunci Mauriceo a sărit din mașină.
Atunci a coborât și s-a dus pe alee.
Simt că...
dacă n-aș fi spus acele cuvinte, ne-am fi văzut de drum.
Îmi accept vinovăția.
Accept că e vina mea.
Dacă trebuie să stau închis pe viață
pentru niște cuvinte spuse din prostie, atunci, așa să fie!
L-am provocat pe Mauriceo să coboare din mașină
spunând: „Îl lași să ne arate degetul?”
El a coborât, făcând pe grozavul.
Trebuie să trăiesc cu pata asta pe conștiință.
Asta voiam să-i spun în față lui Nico.
Că nu eram acolo ca să-l jefuim pe fratele lui.
Dar poate că pățania mea, pedeapsa capitală,
a avut rolul să mă învețe minte.
Să mă avertizeze.
„Ține-ți gura! Ascultă, fii atent, fii modest în viață!”
De ce mi-ați da crezare?
Pentru că spusele mele pot fi în detrimentul meu.
Ceea ce am spus poate fi folosit împotriva mea.
Așa că a trebuit, în celula mea, să mă rog și să mă gândesc:
„Ce i-aș spune lui Nico LaHood?”
Dacă nu vine să mă vadă,
aceasta poate fi singura cale să audă și versiunea mea a poveștii.
M-am apărat susținând că nu am premeditat fapta. Nu ne-am pus de acord să comitem un omor.
Faptul că i-am zis: „Îl lași să ne arate degetul?”...
nu este o crimă.
Dar mi-am asumat răspunderea pentru cele petrecute
din cauza cuvintelor rostite atunci.
Mauriceo nu intenționa să ucidă, voia doar să se dea mare.
Și de asta și-a pierdut viața.
Să vă spun ceva...
Te simți cel mai groaznic pe această lume
când cineva se poartă cu tine...
nespus de bine.
Îți oferă tot ce îi stă în putință.
Iar tu îl rănești și îi arăți lipsă de respect,
cum am făcut eu cu familia mea.
Bunicul m-a luat de lângă tata, care era narcoman.
Mama era prostituată.
A murit de SIDA, în 1993.
A încercat să mă ia de lângă ei, să mă crească așa cum se cuvine.
Tatăl lui Nico LaHood,
domnul Michael LaHood senior, a zis ceva.
„Îți ia 20 sau 30 de ani să-ți clădești reputația.
Durează 30 de secunde să o distrugi.”
PESTE 18 ANI KENNETH VA AVEA DREPTUL LA ELIBERARE CONDIȚIONATĂ.
LAWRENCE FOSTER, DE 90 DE ANI, MILITEAZĂ PENTRU ELIBERAREA SA.
NICO LAHOOD N-A OBȚINUT AL DOILEA MANDAT CA PROCUROR DISTRICTUAL.
ÎNCĂ NU S-A ÎNTÂLNIT CU KENNETH.