‏מאוחר יותר למדתי הרבה על משפחת להוד.
‏אבא שלהם אדם טוב, ‏מכל מה שגיליתי על המשפחה.
‏ולאבא הזה היו שלושה בנים,
‏שהם מייקל ג'וניור, ניקולס ויש אח צעיר.
‏טוב, גיליתי שמייקל היה איש צעיר
‏בעל הרבה פוטנציאל.
‏זה היה פוטנציאל שנקטע.
‏אני מבין מנקודת המבט של משפחתו אשר...
‏הם ראו בי הצד האחראי.
‏- מחלקת המשפט הפלילי, טקסס -
‏- מאז השבת עונש מוות בארצות הברית ב-1976 ‏- יותר מ-8,000 איש ‏נשפטו לעונש מוות על רצח.
‏- זה הסיפור של האסיר הנידון למוות ‏מספר 999232 -
‏היה שלב מסוים בחיי
‏שהייתי צריך להבין שהעמדתי את עצמי במצב הזה
‏ושהייתי חלק בפשע שהתרחש.
‏שמי קנת פוסטר ג'וניור.
‏אהיה בן 41 בחודש הבא.
‏הורשעתי ברצח
‏ונשפטתי למוות ב-1997.
‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏הלכתי ויריתי ירייה אחת
‏וכשהתקרבתי יריתי עוד ירייה.
‏היא נורתה דרך הלחי וזה עצר בלסת שלה.
‏הובלתי אותו מאחורי שולחן ‏ודקרתי אותו 25 פעמים.
‏לא האמנתי.
‏חשבתי, אני לא מאמין שהרגתי מישהו.
‏לא הרגשתי רע בנוגע לזה.
‏רוצח בעיני החוק
‏התחלתי לדקור אותו, דקרתי את הבחור על הספה.
‏- רוצח בעיני החוק -
‏- ב-1996 קנת פוסטר היה מעורב בירי קטלני
‏- בסן אנטוניו, טקסס.
‏- הוא קיבל עונש מוות
‏- אף שמעולם לא ירה -
‏- יחידת מארק וו' סטילס, בומונט, טקסס -
‏אני אפילו לא צריך את זה, מותק.
‏בסדר, בסדר.
‏הזדקנתי בזקן הזה.
‏יש לי שערות אפורות בכל מקום.
‏גדלתי בעיקר בסן אנטוניו, טקסס.
‏שני ההורים שלי היו...
‏לצערי שניהם היו מכורים לסמים.
‏נכנסו ויצאו מהכלא.
‏כשהיה לי זמן עם אבי ‏הזמן עבר בעיקר בתנאים שלו,
‏הוא נכנס לחנות לגנוב ‏כדי ליישם את התחביב שלו...
‏לצפות בו מזריק סמים.
‏לפעמים הוא היה מנסה ללמד אותי ‏איך להיות פושע טוב יותר
‏כשהייתי רק ילד.
‏בסופו של דבר, בכיתה ד', ‏שזה היה בשנות ה-80',
‏הסבים שלי לקחו אותי תחת חסותם.
‏הם רצו לתת לי סיכוי בחיים...
‏והם עשו כמיטב יכולתם לגדל אותי מאז.
‏בשבילי, לשבת כאן ולהגיד ‏שלא הייתה לי הזדמנות,
‏זה לא נכון.
‏אני אשקר.
‏מגיע להם טוב יותר ממה שעשיתי.
‏באותו זמן, שנת 1996...
‏הייתי בעולם המוזיקה.
‏היו לי חברים בעלי אולפן הקלטות.
‏בלילה המדובר, 14 באפריל...
‏בילינו בחוץ.
‏עישנו, שתינו
‏וקפצנו בין מועדונים,
‏רצינו לראות מועדונים שונים.
‏היינו ארבעה במכונית.
‏אני נהגתי.
‏במושב הנוסע הקדמי היה ג'וליוס סטין.
‏יושב מאחוריי מאוריסיו בראון
‏ובמושב הנוסע האחורי היה דויין דילרד.
‏כשנסענו, אחד השותפים אמר...
‏הוא שאל אם אולי נרצה לעשות מהלך ג'ק.
‏מהלך ג'ק היה... להיטפל למישהו.
‏זה בעצם... זה שוד. לפי החוק, זה שוד.
‏נכנעתי ללחץ השותפים והסכמתי.
‏אז זה קרה פעמיים...
‏והייתה לי תחושה מטרידה.
‏ידעתי. ידעתי שזה שגוי
‏וידעתי שזה לא צריך לקרות
‏והחלטנו להפסיק.
‏היינו במה שנקרא "נסיעה מסוכנת".
‏ידענו שאנחנו נוסעים בכיוון מועדון
‏ששמענו עליו.
‏כשנסענו אל האזור הזה
‏היו עוד שתי מכוניות לפנינו.
‏שתי המכוניות פנו בסוף לאזור מגורים.
‏אז האירועים עשו תפנית איומה.
‏הם עצרו לבסוף בבית מצד שמאל...
‏אז המשכנו ישר במורד הכביש.
‏הכביש במקרה...
‏חשבנו שזה מבוי סתום, אז עשינו פניית פרסה.
‏כשהתכוננו לעזוב את אזור המגורים
‏הייתה שם אישה שעמדה בקצה השביל.
‏היא נופפה לנו.
‏והיא...
‏היא הסתכלה לתוך המכונית ורצתה לדעת,
‏"היי, אני מכירה אתכם?"
‏אמרנו, "לא, את לא מכירה אותנו".
‏היא הייתה לבושה בגדים חושפניים.
‏התברר מאוחר יותר שהיא הייתה חשפנית.
‏היא נראתה טוב.
‏היא הייתה אישה יפהפייה.
‏ו...
‏אחד הנוסעים במכונית אמר...
‏אני מאמין שזה היה ‏מאוריסיו בראון, שהיה מאחור.
‏מאוריסיו בראון היה ליצן החצר.
‏הוא היה השטותניק.
‏הוא אהב לפלרטט עם נשים. ‏אז הוא הוא אמר לה, "היי, את נראית טוב".
‏היא אמרה, "טוב, אם...
‏אם אתה אוהב את מה שאתה רואה, תצלם.
‏זה יחזיק מעמד יותר זמן."
‏בשלב ההוא מאוריסיו בראון יצא מהמכונית.
‏הוא ניגש לאישה.
‏בקצה השביל, מייקל להוד ג'וניור היה שם.
‏מה שקרה בשלב ההוא שנוי במחלוקת.
‏בזמן שמאוריסיו בראון יצא מהמכונית
‏היינו במרחק של 21 מטרים בתחתית השביל.
‏השביל היה משופע
‏והוא נכנס לחניה, בסדר?
‏מה שקרה שם בטח ידוע רק
‏למאוריסיו, למייקל ולמרי פטריק
‏כי הם היו היחידים שהיו שם.
‏זה תיק משטרת סן אנטוניו מספר 96492347.
‏זירת רצח.
‏ידעתי שהיה לו אקדח.
‏הוא מעולם לא אמר שהוא לקח את האקדח.
‏הוא מעולם לא אמר, "תתכוננו לנסוע".
‏לא ממש ידענו מה הוא עומד לעשות.
‏באמת חשבנו שהוא יוצא להשתובב עם האישה.
‏לפי העדות של מאוריסיו בראון, ‏הוא אמר שמייקל נופף בנשק.
‏כשהוא נופף בנשק
‏הוא אמר שהוא הוציא את הנשק שלו והוא ירה.
‏מאוריסיו בראון העיד שלא תכננו שוד.
‏הוא העיד שאף אחד לא עודד אותו לשדוד.
‏הוא העיד שהוא פעל על דעת עצמו.
‏לרוע המזל, זה לא היה מספיק טוב.
‏חבר המושבעים לא האמין לזה...
‏והם הרשיעו את שנינו ברצח.
‏הם הרשיעו אותי כשותף לפשע.
‏הם הרשיעו אותי בעיקר כי הייתי הנהג.
‏כי נהגתי במכונית.
‏הם נתנו עונש מוות על זה.
‏אני יכול להגיד בכנות...
‏שאתה לא מבין את ‏שורת הנידונים למוות עד שאתה שם.
‏אתה לא יודע אם תלך לשורת הנידונים למוות
‏ואנשים ינסו להרוג אותך, ‏לרצוח אותך, להילחם איתך.
‏זה היה מפחיד.
‏בכל יום, כשאתה שם, ובכל שנה
‏יש הוצאות להורג.
‏חלק מהבחורים האלה נהיו חברים שלי.
‏אנשים שאומרים, "היי, חבר.
‏יש לי תאריך הוצאה להורג.
‏להתראות."
‏וזה כמו...
‏זה יהיה אני.
‏אי אפשר לבטא את זה במילים.
‏זה תהליך טראומתי.
‏אנחנו אומרים, "ממש לא". הם אומרים, "שורת ‏הנידונים למוות". אנחנו אומרים, "ממש לא".
‏- ב-2006 היורה, מאוריסיו בראון,
‏- הוצא להורג בזריקה קטלנית -
‏- הפסיקו את ההוצאות להורג עכשיו! ‏הצילו את קנת פוסטר! -
‏- שנה לאחר מכן פוסטר קיבל ‏את תאריך הוצאתו להורג -
‏כדי לספר לך מה קרה ביום הוצאתי להורג
‏אצטרך לספר לך מה קרה ביום שלפני.
‏הייתי קולני מאוד בשורת הנידונים למוות...
‏כי בסוף יצרנו מוניטין
‏על היותנו קולניים ומוכנים ‏למחות למען הזכויות שלנו.
‏החליטו להוציא אותי משורת הנידונים למוות ‏יום לפני הוצאתי להורג.
‏לאן אתם לוקחים אותי? לאן אתם לוקחים אותי?
‏אלך איתכם רק אם תגיד לי מה אתה עושה איתי.
‏אראה את המשפחה שלי, כן או לא?
‏שחררו את קנת פוסטר! שחררו את קנת פוסטר!
‏פחדתי עד מוות. לא ידעתי למה הם באים.
‏אני יודע שאי אפשר להוציא אותי להורג ‏לפני הוצאתי להורג, אבל מה אני יודע?
‏לא ידעתי כלום עד אותו שלב.
‏כשהם חזרו והוציאו אותי מהתא שלי ‏נשכבתי על הרצפה. שכבתי.
‏אני לא משתתף בזה.
‏שחררו את קנת פוסטר! ‏-מה?
‏סירבתי ללכת.
‏פחדתי.
‏לא הרגשתי שצריכים להוציא אותי להורג
‏והכרחתי אותם לשאת אותי.
‏הם נשאו אותי, הכניסו אותי למסחרית, ‏הסיעו אותי להונטסוויל.
‏למחרת, היה לי הביקור האחרון עם המשפחה שלי.
‏גיליתי דרך הסוהר. ‏הוא אמר לי שגזר הדין שלי הומתק
‏והוא אמר, "היי, יהיה לנו אוטובוס ‏שייקח אותך בעוד עשר דקות."
‏- שש שעות לפני הוצאתו להורג
‏- גזר דינו של קנת פוסטר הומתק
‏- על ידי מושל טקסס, ריק פרי -
‏הם הכניסו אותי מחדש. הוכנסתי כאסיר חדש
‏והחצי השני של חיי החל ב-30 באוגוסט, 2007.
‏- קנת פוסטר מרצה כעת מאסר עולם של 40 שנה.
‏- הוא יהיה זכאי לשחרור על תנאי ב-2036 -
‏בכל יום ב-21 השנים האחרונות ‏הייתי צריך לחשוב
‏מה אני יכול לעשות שיעשה את ההבדל במצב הזה?
‏כי קשה להביא ניצחון מטרגדיה כזאת,
‏כי האיש הזה לא היה צריך למות.
‏אף שלא הייתי זה שהרג אותו,
‏עם זאת, הייתי שם.
‏והייתי צריך לשלם מחיר ‏על כך, וזה משמעותי בעבורי.
‏במשך השנים רצינו להתקרב למשפחת להוד.
‏רצינו להראות להם איזה אדם נהייתי.
‏רצינו לדבר עם המשפחה, ‏לא רק על גזר הדין שלי
‏אלא לבדוק אם שיקום וגאולה אפשריים.
‏אני רוצה להראות שהחיים שווים משהו.
‏לעולם לא תפקפק במילה "גאולה" שוב.
‏אני יכול להבטיח לך את זה.
‏- סן אנטוניו, טקסס -
‏אתה לא הולך לאיבוד בשכונה הזאת.
‏אתה לא... "לקחתי פנייה שמאלה ‏בטעות, במקום ימינה."
‏הם היו בלב השכונה
‏כי הם עקבו אחרי מישהו.
‏זה הבית של ההורים שלי,
‏כאן קרתה התקרית
‏ב-15 באוגוסט, 1996, בשתיים ו-14 בבוקר.
‏- ניקו להוד -
‏באותו זמן שלושתנו, ‏אני, אחי הגדול ואחי הצעיר,
‏גרנו עם הוריי. כולנו היינו בבית.
‏חדר השינה שלי היה בצד השני של הבית.
‏צפיתי בטלוויזיה.
‏אני יודע ששמעתי את האזעקה פועלת.
‏קמתי ופתחתי את הדלת.
‏ראיתי את אבא שלי רץ עם נשק, עם אקדח ביד,
‏ושמעתי קול של אישה במורד המסדרון...
‏אומרת חלושות, "מייק" ואז, "נורה".
‏תפסתי נשק ועקבתי אחרי אבא שלי.
‏יצאתי מהדלת הזאת...
‏והמכונית של מייק חנתה כאן.
‏מה שיכולתי לראות היה נהר של דם
‏מגיע מתחת למכונית, עד השביל.
‏אז הלכתי לשם.
‏בחורה צעירה צעקה במלוא ריאותיה.
‏ראיתי את אחי שוכב ופניו מטה, ‏ראשו שם, בזווית הזאת.
‏אז דודה שלי אמרה, "בני, הוא איננו".
‏לעולם לא אשכח את זה. היא אמרה את זה.
‏כשהיא אמרה את זה ‏אני זוכר שהסתכלתי באבא שלי.
‏אני עדיין יכול לראות את זה עכשיו. ‏אני זוכר שהסתכלתי באבא שלי
‏והוא הפך מחזק, מ"מה אעשה?"
‏אני יכול לראות את זה. ‏עכשיו, כאבא, אני מבין את זה.
‏לממש, הוא פשוט...
‏כאילו רוחו עזבה את גופו.
‏הוא הלך לקדמת החצר ובכה לבד.
‏לא ידעתי אם ללכת אחריו או מה לעשות.
‏לא... לא הייתה שום החייאה.
‏נהייתי מכור לכעס, נכון?
‏כעסתי...
‏והעולם לא נתן לי תשובות.
‏אתה שומע את אימא שלך בוכה ‏כמו שרק אימא יכולה לבכות.
‏עזרת להניח את הגופה של אחיך על אלונקה
‏אחרי שהם חקרו וגופתו התאבנה.
‏עזרת לאבא שלך לשטוף את הדם של אחיך מהחניה.
‏לא רציתי לקבל עזרה. ‏חשבתי שזה לאנשים חלשים.
‏זה היה הלך הרוח שלי אז,
‏וראו את זה בהתנהגות שלי.
‏כלומר...
‏לא חגגתי ימי הולדת. חג המולד היה לא חשוב.
‏בהיתי בכיסא ריק.
‏הרגשתי אשם לצחוק.
‏חייתי בחרטה.
‏אני מתחרט על שלא הייתי שם.
‏לא היה זמן בחייו בצד הזה של גן עדן
‏שהוא היה זקוק לי יותר
‏מב-15 באוגוסט, 1996 בשתיים ו-14 בבוקר.
‏הייתי יושב מחוץ לחניה שלי...
‏עם הנשק שלי ומאתגר את הרוע, השטן, לחזור.
‏אמרתי, "תחזור עכשיו, בן כלבה, ‏כשאני מוכן לקראתך, פחדן".
‏קנת פוסטר... אפילו היום
‏הוא עדיין אומר שהוא לא ידע מה הם עושים.
‏אין פיוס בלי האמת.
‏אז להגיד, "לא ידעתי לאן אני הולך
‏ומאוריסיו רצה שאלך...
‏הלכנו לאיזו מסיבה. אני רק נהגתי.
‏אז אני אמות בגלל זה בעונש מוות?"
‏לא התמודדנו עם הצופים אז, מבין?
‏היה לו אקדח מוקדם יותר באותו ערב.
‏הוא נכנס לשיפוט חמקני, על תנאי,
‏השגחה קהילתית, בשל ירי בשני בחורים בבטן.
‏- תנאי השגחה קהילתית -
‏אז אני לא מכבד את זה.
‏- קנת יוג'ין פוסטר, ‏תקיפה חמורה בנשק קטלני -
‏הרעיון לפגוש את קנת פוסטר ‏כבר לא מכעיס אותי.
‏פעם זה הכעיס.
‏אני לא ארחיב משאבים
‏כדי לעשות משהו רק בשבילו.
‏הוא לא יכול להחזיר לי. אין משהו ‏שהוא יכול לעשות כדי להחזיר לי,
‏אז למה לבקש חוב שהוא לא יכול להחזיר?
‏- אוסטין, טקסס -
‏הנה משהו שעשינו.
‏כולנו לבשנו את חולצות ‏"הצילו את קנת פוסטר".
‏כתוב, "אל תיתנו לקנת פוסטר ‏להפוך לקורבן נוסף
‏של שיפוט גזעני."
‏אולי זו לא הססמה הכי טובה לדגל.
‏"שיפוט גזעני"? מה זה?
‏פשוט, הייתי אומרת,
‏"אל תיתנו לקנת להפוך לקורבן ‏של המערכת הגזענית."
‏כך הייתי עושה את זה.
‏זה דגל קליט.
‏זה מעביר את המידע שאתה רוצה שיעבור.
‏זה עדיף בהרבה על "שיפוט גזעני".
‏רק אומרת.
‏- עצרו את הוצאתו להורג ‏של קנת פוסטר ג'וניור -
‏בתיקים של עונש מוות, הקולות הרועמים ביותר ‏היו תמיד קולות הקורבנות
‏אבל תמיד הרגשנו, בעיקר במקרים האלה
‏שאנשים חפים מפשע בשורת הנידונים למוות ‏או בסכנת הוצאה להורג...
‏- לילי יוז, מפגינה -
‏שהם היו קורבנות של המערכת
‏והקולות שלהם צריכים להיות רועמים לא פחות.
‏- המערכת מקולקלת! בטלו את עונש המוות! -
‏הנה כמה מכתבים מקנת, למעשה.
‏כפי שאפשר לראות, זה מודפס ‏במכונת כתיבה והם ארוכים מאוד.
‏תמיד היה לו הרבה מה להגיד והוא תמיד אמר,
‏"אני צריך שתעשי את זה, את זה ואת זה."
‏רשימה ארוכה של דברים שהוא צריך שאעשה.
‏הרגשנו שעל ידי התמקדות בתיק אחד
‏נוכל להפוך את האנשים ‏בשורת הנידונים למוות לאנושיים.
‏אני חושבת שהתיק שלו היה קל להבנה
‏כי הוא לא ירה באף אחד.
‏כולם הבינו את זה
‏שהוא היה במכונית, ‏מרחק כמה מטרים כשהרצח התרחש.
‏- קנת פוסטר הורשע ‏במסגרת חוק הצדדים של טקסס
‏- הקובע כי כל מי שהוא "צד" בפשע
‏- יכול גם להיחשב אחראי לו -
‏לא ידעתי כלום על חוק הצדדים
‏עד התיק של קנת. ‏זו הייתה הפעם הראשונה ששמעתי על זה.
‏יש שם גם עניין של יכולת חיזוי,
‏שהיית צריך לדעת שהפשע הזה ‏יכול להתרחש או שיתרחש.
‏זה חוק מסוים מאוד, וזה היה...
‏חלק גדול מהמסע שלנו תקף את החוק הזה...
‏כי הוא מבקש מאדם להיות מדיום,
‏שהם היו צריכים לדעת שהפשע הזה יתבצע.
‏המתקת גזר דין היא נדירה מאוד.
‏למעשה, אני חושבת שכאשר ריק פרי ‏המתיק את גזר דינו של קנת
‏זה היה עונש המוות השני שהומתק.
‏- חייו של פוסטר ניצלו -
‏הוצאה להורג היא רצח. זה רצח מתוכנן.
‏ראיתי את חברי לעט הוותיק, ‏ג'סטין פולר, מוצא להורג.
‏למרות האופן הקליני של ההזרקה הקטלנית...
‏כשאתה רואה את זה, זה...
‏זה כמו צפייה בפשע אלים. ‏אתה צופה ביקירך נרצח לנגד עיניך
‏ואתה לא יכול לעשות כלום.
‏- שיפוט מחוזי, סן אנטוניו, טקסס -
‏עונש המוות של קנת פוסטר...
‏הסכמתי עם זה אז ואני מסכים עם זה היום...
‏- מייקל רמוס, תובע -
‏ותמיד אסכים עם זה.
‏- מדינת טקסס נגד ‏מאוריסיו מושון בראון וקנת פוסטר -
‏אני חושב שממש שגוי שאנשים יאמינו
‏שהוא היה במקום הלא נכון, בזמן הלא נכון.
‏להאמין שהוא היה רק הנהג ולא ידע.
‏אני חושב שהם אפילו לא היו נמצאים אשמים...
‏כי אני זוכר שהם צחקו והתבדחו.
‏כשהם נמצאו אשמים, אני חושב ‏שהם היו קצת יותר מודאגים.
‏אני חושב שקנת היה בהלם
‏והוא היה זה שהייתי הכי משוכנע בעניינו.
‏אף שמאוריסיו בראון היה היורה האמתי
‏אבל הייתי יותר משוכנע בעניינו
‏כי אפשר היה לראות שהוא תכנן את התלבושת.
‏הוא היה זה שמשך בחוטים.
‏אולי הוא לא ירה בנשק, ‏אבל הוא ניהל את כל הלילה.
‏זה היה 14 באוגוסט, 1996.
‏ארבעה אנשים נסעו ברכב, חיפשו לשדוד אנשים.
‏מאוריסיו בראון, דויין דילרד, ג'וליוס סטין
‏וקנת פוסטר היה הנהג.
‏הדפוס היה לראות אנשים שעצרו ולשדוד אותם.
‏האישה הזאת עבדה והיא הייתה... ‏היא הייתה מלצרית בבית הקפה של ג'ים.
‏עסקה בענייניה.
‏גירדה את כל הכסף שיכלה מתשרים
‏וממה ששילמו לה שם.
‏הם ראו את הקורבן הראשון כאן במקום הזה.
‏בשלב זה, אז קנת פוסטר הסיע את הרכב לשם
‏לתת לג'וליוס סטין ולמאוריסיו בראון ‏לצאת כדי לשדוד אותה.
‏הם חיפשו את מה שהיה לדעתם טרף קל.
‏הם ראו אותה לבד, אישה בודדה.
‏היא הייתה קלה מאוד ללכת ‏ולשדוד אותה, באיומי אקדח.
‏עכשיו, אם הם לא התכוונו להשתמש בו, ‏למה הוא היה טעון?
‏ארבעת האנשים ברכב ‏השלימו את השוד הראשון שלהם.
‏הם המשיכו לשוד השני שלהם.
‏הם ראו שלושה אנשים כאן.
‏שתי נשים וגבר.
‏בשלב זה
‏מאוריסיו בראון יצא מהרכב שוב
‏ונופף באקדח מול הפנים שלהם, שוב דרש כסף.
‏דרש את הארנקים שלהם, כסף וכרטיסי אשראי.
‏הוא היה זה שכיוון למקום הזה.
‏זכרו, אם כבר, הוא ראה מה קורה.
‏למעשה, הוא היה משתתף גדול כאן.
‏אחרי השוד השני ‏הם המשיכו לחפש קורבנות נוספים.
‏לא ללכת הביתה, לא להפסיק, אלא להמשיך.
‏בשלב זה הם ראו את מרי פטריק ברכב לבן.
‏אישה יפה, נוהגת ברכב לבדה,
‏והם חשבו, נעקוב אחריה.
‏כפי שאפשר לראות, יש הרבה סיבובים ופניות.
‏אני לא רואה שום מועדוני לילה כאן
‏וזה לא היה כך גם לפני 20 שנה.
‏כן, הנה אנחנו. זהו זה.
‏זה הבית.
‏בסדר, אנחנו מול הבית של מייקל להוד.
‏כאן מאוריסיו בראון התעמת עם מייקל להוד,
‏כיוון אקדח מול הפנים שלו ודרש את הכסף
‏ודרש את הארנק שלו. ‏הוא ירה בו בפנים.
‏זו לא הייתה תאונה.
‏הלחיצה על ההדק הייתה חזקה מדי לזה.
‏זו לא הייתה תאונה, האקדח לא ירה בטעות.
‏קנת פוסטר, הוא תמרן את המעורבים.
‏גם חבר המושבעים ראה את זה.
‏הוא אדם יהיר.
‏אני חושב ‏שהוא היה אומר הכול והוא יגיד הכול,
‏אני מאמין שהוא עדיין יגיד הכול, ‏עד היום שהוא לא...
‏הוא לא צפה שמר להוד יירצח.
‏קנת פוסטר, התיק שלו הוחלט ‏לפני התיק של מאוריסיו בראון,
‏מה שאומר שהוא נמצא אשם.
‏נוסף על כך הוא למעשה נשפט לעונש מוות
‏אפילו לפני מאוריסיו בראון, היורה בפועל.
‏הם עד כדי כך האמינו ‏שהוא היה מעורב בתיק הזה.
‏- מחוז בקסר -
‏- בניין מנהלה והדרכה -
‏- כנסייה קהילתית, סן אנטוניו -
‏ידעתי באותו לילה, אחרי שמייק מת...
‏ידעתי באותו רגע שהחיים יהיו שונים.
‏ידעתי את זה. ‏ידעתי שהייתה נורמה חדשה בחיים שלנו.
‏אבל שבר יוצר שבר נוסף, נכון?
‏חשבתי לעצמי, אני צריך להתעשת.
‏אני לא יכול להגיד את זה בדרך אחרת.
‏שלום, ג'ורג', נעים לראות אותך, אחי. ‏אלוהים יברך אותך.
‏חבר שלי התחיל לדבר על אמונה.
‏הוא אמר, "אתה צריך לנסות את הכנסייה שלי". ‏הסתקרנתי.
‏ולאט לאט, זה התחיל לחלחל לנשמתי.
‏תודה על שבאתם לכאן הבוקר. שמי ניקו להוד.
‏אנחנו כאן הבוקר מסיבה מסוימת מאוד.
‏אהיה צבוע אם לא אאמין
‏שמי שאשם ברצח לא יכול לשנות את חייו.
‏אתם יודעים למה?
‏כי השליח פול, ‏שכתב שני שלישים מהברית החדשה,
‏היה פעם שאול התרסי והוא היה רוצח.
‏אז אני לא נאמן לישו אם אני לא מאמין
‏שמישהו שרצח לא יכול להיגאל
‏כי האל אומר שהוא יכול.
‏אני לא יכול לדבר על הרצח של אחי או על המצב
‏בלי להתמלא בכעס ובשנאה.
‏אז מה שינה את השקפת העולם שלך?
‏ישו שינה את שלי.
‏הרעיון לפגוש את קנת פוסטר
‏יועיל לו, אני מניח.
‏כל הזמן הזה, לא הרגשתי שמשהו חסר
‏במסע שלי למצוא שלווה.
‏מצאתי שלווה.
‏- אמונתו של ניקו אפשרה לו להשלים
‏- עם עברו הבעייתי -
‏תראו, לא עשיתי טעות. אנשים אוהבים ‏לדבר על בחירות גרועות כטעויות.
‏טעות היא תאונה.
‏לא עשיתי טעות. עשיתי בחירה גרועה.
‏מכרתי סמים. מכרתי סמים כשהייתי צעיר וטיפש
‏ונעצרתי על מכירת סמים.
‏- ב-1994 ניקו נעצר על ניסיון למכור
‏- אקסטזי בשווי שלושת אלפים ושש מאות דולר ‏לשוטר סמוי -
‏כעסתי על עצמי כי תייגו אותי כסוחר סמים,
‏פושע, כי עשיתי בחירות גרועות בחיים שלי.
‏הייתי פשוט טיפש.
‏אז כעסתי על עצמי ‏כי התמודדתי עם התוויות האלה
‏שעזרתי לשים על עצמי. ‏אז עברתי את זה.
‏לכן אני מאמין בגאולה, נכון?
‏אני זוכר את זאת. זו אחת שלו.
‏אני רואה את זה ואת זה.
‏זה הוא שם.
‏זה היה בחג הפסחא.
‏זה היה סל הפסחא שלו.
‏הוא היה טוב, הוא היה ממש טוב בגיל הזה ‏כי בדיוק עמדתי...
‏- לורנס פוסטר, סבו של קנת -
‏להציל אותו מחוויות הילדות המוקדמת שלו
‏ומהדברים שהוא התמודד איתם שם...
‏והוא חזר לדרך הישר.
‏קני נולד לבני הצעיר ביותר...
‏וראיתי שלא מטפלים בו היטב.
‏עכשיו, אודה שבני השתמש בסמים.
‏הוא הסתבך בצרות בפעמים שונות...
‏וראיתי את הצורך שלו להיות בסביבה שונה...
‏וביקשתי לתת לו להישאר איתי זמן מה.
‏הנה שנינו, קני ואני.
‏אני לא יודע מה אנחנו עושים או מה עשינו.
‏בבירור, משהו מצחיק, ‏כי אנחנו עדיין צוחקים על זה.
‏רק רציתי לגדל אותו להיות אדם טוב.
‏בנוגע לקביעת מטרות בחיים שלו...
‏מסיבה מסוימת, הוא רצה להיות שוטר.
‏הייתם מאמינים לזה?
‏בשנה השנייה שלו בחטיבה...
‏הוא התחבר עם קבוצה שעישנה מריחואנה
‏והוא הושעה מבית הספר.
‏זה היה המקרה הראשון שבו נקלע לצרה גדולה.
‏כשהם אמרו עונש מוות, כי הוא נהג במכונית,
‏מעולם לא קיבלתי את הרעיון שהוא יוצא להורג.
‏זה היה סתם משהו בראש שלי. ‏אמרתי, "אין סיכוי".
‏מועד הוצאתו להורג הגיע.
‏המושל פרי דיבר ואמר,
‏"גזר הדין יומתק למאסר עולם."
‏אמרתי, "וואו". אמרתי לעצמי... כן, בכיתי.
‏אני לא כזה מאצ'ו שאני לא יכול לבכות.
‏אלה היו דמעות שמחה.
‏אמרתי לעצמי בזמני, ‏"עכשיו העניין הוא... תוציא אותו משם."
‏מוות... כלומר מאסר עולם הוא מאסר עולם
‏ועוד יש לנו עבודה לעשות.
‏כן, אני בן 90 עכשיו, אבל אני עדיין ‏אומר שאראה אותו חופשי.
‏כן, אפילו עכשיו. כן.
‏אמרתי שהוא יהיה חופשי.
‏אעשה כמיטב יכולתי לשחרר אותו.
‏עכשיו אמשיך לעשות את זה וזה יקרה.
‏- משפחת פוסטר מקווה ‏שהתיק של קנת ייסקר שוב
‏- על ידי מועצת החנינה והשחרור של טקסס
‏- כדי שיישקל, תיק צריך להיות ‏מגובה על ידי שני בכירים
‏- שאחד מהם עורך דין מחוזי -
‏אני בעד ניקו להוד. ‏-אני בעד ניקו להוד.
‏אני בעד ניקו להוד.
‏אני בעד ניקו להוד ‏כי הוא יהיה טוב לקהילה שלנו.
‏הוא האדם המתאים לתפקיד. ‏בבקשה, הצביעו לניקו להוד.
‏- ארבע עשרה שנים אחרי רצח אחיו
‏- ניקו להוד נבחר לעורך הדין המחוזי ‏של מחוז בקסר, סן אנטוניו -
‏כשאתה צריך מישהו שישמור על גבך, ‏ניקו להוד מגבה אותך.
‏היום אני בעל ואב, תובע לשעבר ושופט שלום.
‏עכשיו, חלק אומרים שכל זה לא מספיק.
‏אני אומר שמה שהביא אותי משם לכאן ‏הוא העבודה הקשה שלי
‏והאמונה בגאולה.
‏אם היא הייתה צעירה יותר ‏בכמה חודשים, זה היה רצח.
‏זה...
‏אין סיכוי שחלמתי אי פעם שאהיה עורך דין
‏מחוזי במחוז בקסר, סן אנטוניו.
‏הרבה אנשים תהו איזה תובע מחוזי אהיה.
‏- ניקולס איי להוד, עורך דין -
‏אנשים אמרו, "תראו, יש לו הניסיון הזה.
‏אחיו נרצח בחניה שלו."
‏הייתה קבוצה של אנשים שחשבו שאבקש עונש מוות
‏רוב הזמן.
‏לא האמינו שאנחנו מאוזנים.
‏אנחנו מבקשים את זה. אין ספק בכך.
‏אסקור שלושה תיקים היום ‏בנושא החלטות על עונש מוות.
‏אבל מישהו שאומר בפה מלא
‏שאני נגד עונש מוות...
‏אני אומר, "בדקת את התאוריה שלך? ‏"למה אתה מתכוון?"
‏"הילד שלך נורה בפנים בחניה שלך?"
‏- ניקו להוד, תובע מחוזי פלילי -
‏"לא. אני לא יודע.
‏אני חושב שאתה חושב שאתה נגד עונש מוות. ‏אתה פשוט לא יודע."
‏- ביולי 2006 ניקו להוד בחר ‏להשתתף בהוצאה להורג
‏- של רוצח אחיו, מאוריסיו בראון -
‏כשהשתתפתי בהוצאה להורג של מאוריסיו בראון
‏ועדיין כעסתי מאוד...
‏והם שואלים אותך, "למה אתה כאן"?
‏ואם אתם רוצים שאגיד בדיוק מה אמרתי, אמרתי,
‏"לא עניינכם למה אני כאן.
‏אני כאן כי אני רוצה לסיים עם זה.
‏האדם הזה רצח את אחי... ‏ואני צריך לראות אותו הולך לאל.
‏אני צריך לראות אותו נושם ‏את נשימתו האחרונה והולך לאל."
‏אני בעד פיוס, בכל הנסיבות.
‏יש אנשים שממש רוצים שאגן על מייקל.
‏ואם אפגוש אותו, זה לא קשור לגזר הדין.
‏הוא זכאי לשחרור על תנאי בעוד 40 שנה.
‏אם הוא שינה את חייו, שאלוהים יברך אותו.
‏אבקר אותו באופן קבוע. מה דעתכם על זה?
‏- ניקו להוד הסכים לדון עם לורנס פוסטר
‏- בפגישה אפשרית עם קנת -
‏טוב לראות אותך. ‏-אתה נראה נהדר.
‏תראה, זה לא להיראות נהדר. ‏הלכתי לכנסייה הבוקר.
‏היי, גם אני הייתי בכנסייה.
‏אנחנו כאן למטרה מסוימת.
‏אף שמשהו קרה במשפחה שלנו
‏ששנינו מתחרטים עליו.
‏כן, אני מתחרט על זה ומרגיש נורא בשבילך...
‏ואני מקווה שאין עוינות בינינו.
‏אבל אני יכול רק להגיד שאני מצטער ‏ושאני מתנצל על מה שהוא עשה
‏ושהוא היה עושה אותו הדבר.
‏הוא היה מתנצל עכשיו כשהוא מבין.
‏קני נהג במכונית.
‏מאוריסיו הטיל את העונש על אחיך
‏וקני בילה 24, 25 שנים בתא, כלוא.
‏עכשיו, אני מנסה לראות אם יש דרך...
‏אני לא יודע. אם הוא יוכל ללכת למשפט נוסף
‏או... אני לא יודע מה יידרש שם.
‏כן, אני יודע שיש לך דעה ‏ויש לך תחושות בנוגע למה שקורה
‏לפי מה שאמרו לך.
‏הוא הואשם ברצח, כמו שאתה יודע. ‏-כן.
‏לפי חוק הצדדים,
‏אתה לא צריך ללחוץ על ההדק ‏או לדקור כדי להיות אחראי.
‏זה המצב עם קנת.
‏כן, תן לי לשאול אותך משהו. ‏-בטח.
‏עכשיו, יש תועלת כלשהי
‏לסנגורים שעובדים על התיקים האלה?
‏אגיד לך, המחשבה מאחורי חוק הצדדים
‏היא שזה יועיל לקהילה.
‏זה לא אם זה יועיל להגנה או למדינה.
‏זה יועיל לקהילה. תחשוב על זה.
‏יש שם אנשים מתוחכמים מאוד
‏וחריפי שכל.
‏אם לא נראה באדם אשם
‏אלא רק באדם שהם תמרנו לביצוע הפשע
‏אז אנשים יתחמקו מהרבה דברים.
‏בכל מקרה, כן, רק ניסיתי, באמת...
‏באמת ניסיתי למצוא משהו שיהיה יתרון
‏בתיק שלנו, שבו קני יכול...
‏יכול לקבל עוד שימוע ולקבל משהו
‏שעשוי להוביל לשחרורו מהכלא.
‏אין לי שום רצון להיפגש עם קנת
‏אבל לא אכפת לי להיות צייתן ולהיפגש איתו
‏ואז, אולי זה משהו שהוא צריך או...
‏מי יודע מה יקרה משם? אבל מה שאני אומר,
‏אלך לשם בלב פתוח.
‏רק שתדע, כי אני רוצה לוודא ‏שאנחנו תמיד ברורים.
‏אין לי כוונה להגן על קנת
‏כדי שישתחרר מוקדם יותר ממה שהוא צריך. ‏רק ליידע אותך.
‏אני כן איתך.
‏הוא עדיין יכול לרצות הרבה זמן שם
‏ואם הוא ישתחרר בזמן הנכון, ‏זה בסדר מבחינתי.
‏בסדר מבחינתי שהמערכת תשחרר. ‏מה דעתך על זה? זה בסדר מבחינתי.
‏חשבתי שזה היה מעניין.
‏הוא ניסה לגעת בעדינות בעובדה
‏שהוא מאמין שקנת קיבל עונש גדול מדי
‏או נענש קשה מדי או שלא בצדק,
‏שהוא רשאי לחשוב כך. אני...
‏אין לי בעיה עם זה, אבל...
‏אם אני... אם, וזה "אם" גדול, זה לא יקרה,
‏אפילו אם רציתי להגן עליו כדי ‏שישתחרר מוקדם, אין לי סמכות.
‏החוק הוא החוק.
‏הוא לא זכאי, לא משנה מי רוצה אותו בחוץ...
‏עד 40 שנה.
‏- שלושה חודשים לאחר הריאיון הראשון שלו
‏- קנת פוסטר הסכים לענות על שאלות נוספות -
‏הדבר העיקרי שאני רוצה לדבר עם ניקו עליו
‏הוא למעשה כמה דברים.
‏אני ממש רוצה לדבר איתו על כוחו של אדם...
‏ועל יכולתו לעבור מצב כזה...
‏ולצאת מהצד השני כאדם טוב יותר
‏אבל זה גם לדבר עם אדם...
‏שאולי פעם בחייו יכול היה ‏להיות במקום שבו אני נמצא.
‏הוא יכול היה לשבת כאן.
‏אני רואה אותו כמישהו ‏שהיה במסלול הלא נכון בחיים
‏אבל סידר את חייו
‏ואני מעריץ את זה.
‏אני מעריץ אותו כאדם ‏ואני מעריץ את מה שהוא עשה.
‏אולי בשלב מסוים בדיון
‏נוכל לערוך דיון משפטי על...
‏האם לתיק שלי הגיע מוות?
‏האם עשיתי משהו שבזכותו ‏מגיע לי לקבל הזדמנות שנייה בחברה?
‏בעניין מה שעשיתי, כשאתה באמת מבקש סליחה...
‏אתה צריך להיות ישר בנוגע למה שעשית.
‏זה אומר שאצטרך לשבת עם מר להוד
‏וחלק אחרי חלק, ‏לעבור על מה שקרה באותו לילה.
‏אם מישהו יידע משהו, ‏אם ניקו ומשפחתו יידעו פעם משהו,
‏מאוריסיו לא רצה שזה יקרה.
‏מאוריסיו סתם ניסה להשוויץ.
‏לא הייתה קנוניה לשדוד מישהו.
‏מישהו היה יוצא עם מאוריסיו, ‏כמו מוקדם יותר באותו לילה.
‏מישהו היה איתו כדי לתמוך בו.
‏אתה לא שולח גבר אחד לשדוד ‏שני אנשים. אתה לא עושה את זה.
‏אני רוצה להגיד משהו...
‏ושמרתי את זה לסדרה הזאת.
‏זה משהו
‏שניקו לא יודע.
‏זה משהו שחלק מהתומכים שלי לא יודעים...
‏אבל אני רוצה שהעולם יידע את זה.
‏כשהיינו במכונית באותו לילה...
‏ומרי פטריק הייתה כאן, דיברה איתנו, ‏דיברה איתנו במכונית
‏ואמרה, "היי, אתם עוקבים אחריי או משהו?"
‏ו"לא, אנחנו לא עוקבים אחרייך".
‏כל זה היה בפרוטוקול המשפט, ‏אבל החלק הזה לא.
‏כשמייקל להוד היה בקצה השביל...
‏אני לא יודע אם הוא התרגז
‏או שהוא כעס על שהיא דיברה ‏איתנו כל כך הרבה זמן...
‏אבל לא משנה אם מישהו מאמין בזה או לא
‏ואני אומר את זה למקרה שאמות,
‏הוא עשה לנו אצבע משולשת.
‏ככה.
‏ובבדיחות הדעת אמרתי למאוריסיו, אמרתי,
‏"אתה תיתן לבחור הזה להתייחס אלינו כך?"
‏זו באמת הייתה רק בדיחה.
‏לא היה שום דבר מאחוריה.
‏אז מאוריסיו קפץ מהמכונית.
‏הוא יצא והלך לשביל.
‏אני מרגיש כאילו...
‏אם לא הייתי אומר את זה ‏היינו פשוט נוסעים משם.
‏אני מקבל את האשמה.
‏אם אצטרך לרצות את מאסר העולם הזה
‏על משהו שהפה הטיפש שלי אמר,
‏אז אני צריך לעשות את זה.
‏מה שאמרתי שגרם למאוריסיו לצאת מהמכונית
‏היה, "אתה תיתן לבחור לעשות את זה?"
‏והוא יצא, ניסה להיות בחור קשוח.
‏זה משהו שהייתי צריך לחיות איתו.
‏זה משהו שרציתי לשבת מול ניקו ולהגיד לו,
‏"לא ניסינו לשדוד את אחיך".
‏אבל אולי מה שעברתי, שורת הנידונים למוות...
‏אולי זה היה משהו שהכה בי.
‏להזהיר אותי.
‏תסתום את הפה שלך.
‏תקשיב, שים לב, תהיה צנוע בחיים.
‏למה שתאמין לזה?
‏כי מה שאמרתי עלול לפגוע בי.
‏מה שאמרתי יכול לפגוע בי, יכול לשמש נגדי.
‏אז אצטרך לחזור לתא שלי, להתפלל ולחשוב...
‏מה אני רוצה להגיד לניקו להוד? ‏כי אם הוא לעולם לא יבוא לראות אותי,
‏ייתכן שזו הדרך היחידה ‏שהוא ישמע את גרסתי לסיפור.
‏ההגנה המשפטית שלי הייתה ‏תמיד שלא עשינו קנוניה.
‏לא הסכמנו לבצע פשע.
‏אמרתי, "היי, אתה תיתן לו להתייחס אליך כך?"
‏זה לא פשע.
‏אבל אני מקבל אחריות ‏על מה שהתרחש באותו לילה
‏בשל מה שאמרתי למאוריסיו.
‏מאוריסיו לא ניסה להרוג את האיש הזה, ‏הוא רק ניסה להיות בחור קשוח.
‏הוא איבד את חייו בשל כך.
‏אגיד לך משהו.
‏זו התחושה הכי גרועה בעולם...
‏שמישהו יתייחס אליך...
‏כל כך טוב.
‏ייתן לך את כל מה שרצית, בתחום יכולתו...
‏ושאתה תפגע בו ותזלזל בו
‏כמו שעשיתי למשפחה שלי.
‏סבא שלי לקח אותי מאבא שהיה מכור לסמים.
‏אימא שלי הייתה פרוצה...
‏והיא מתה מאיידס ב-1993.
‏אתה מנסה לקחת אותי משם ‏ומנסה לגדל אותי כמו שצריך.
‏יש משהו שאביו של ניקו להוד,
‏מר מייקל להוד האב, אמר.
‏"אתה יכול לבלות 20 או 30 שנה ‏בבניית מוניטין...
‏ובתוך 30 שניות אתה יכול להרוס אותו."
‏- לקנת נותרו 18 שנים ‏עד זכאותו לשחרור על תנאי -
‏תודה, אדוני.
‏- לורנס פוסטר בן ה-90 עדיין ממשיך ‏במסע התעמולה
‏- לשחרור נכדו
‏- ניקו להוד לא עבר לכהונה שנייה
‏- כתובע מחוזי ב-2018.
‏- הוא וקנת עדיין לא נפגשו -