Коли я був малим,
дідо приніс додому дробовик.
І я пам'ятаю, що я тоді відразу подумав:
«Чорт забирай, наскільки ж легшим буде життя,
якщо я її просто застрелю, і все скінчиться».
Але це була лише думка.
Знаєте, це була лише думка.
У В'ЯЗНИЦЯХ США ПЕРЕБУВАЄ ПОНАД 160 000 УБИВЦЬ
З НИХ ПОНАД 20 000 БУЛИ ПІДЛІТКАМИ НА ЧАС СКОЄННЯ ЗЛОЧИНУ
Хотів би я повернутися й усе виправити.
Буквально зробити що завгодно, крім цього.
НОВІ КІМНАТИ
Мені прикро, що це завдало сильного удару багатьом людям.
Особливо Ешлі.
ЦЕ ІСТОРІЯ В'ЯЗНЯ No02313973
І УВ'ЯЗНЕНОЇ No02097700
Втрата життя нашої жертви лежить на мені важким тягарем.
Думаю, я досі цілком не усвідомила, що відбулося.
Але насправді я не вбивця,
та це ярлик, з яким я маю жити до кінця своїх років.
Ми всі можемо бути небезпечними.
Тобі кажуть, що ти монстр.
Я не кажу, що я невинний.
Я просто холоднокровно вбив чоловіка.
Я — ВБИВЦЯ
УТРАЧЕНА НЕВИННІСТЬ
ПАРИЖ, ТЕХАС
Коли тобі у двері стукають після півночі,
щось точно не так.
Моя дружина занепокоїлася.
І вона таки не дарма занепокоїлася.
Коли я відчинив двері, я побачив молоду пару.
Вони замерзли, промокли.
Вони сказали, що в них зламалася автівка.
Я сказав, що підвезу туди, куди вони прямували,
що було за кілька кілометрів.
Та наступні події цілком за межами мого розуміння.
ФОТО З МІСЦЯ ЗЛОЧИНУ
Я і уявити не міг, що вони на таке здатні.
Мене звуть Ешлі Моррісон, і мене засудили до 30 років ув'язнення.
Мені було 17 на момент арешту.
Мене звуть Крістіан Сімс.
У мене 35 років за вбивство першого ступеня.
Мене заарештували в 16 років.
КРІСТІАН СІМС І ЕШЛІ МОРРІСОН ОБОХ ЗАСУДИЛИ
ЗА ВБИВСТВО ЕННІ ЛОЇС СІМС У 2014 РОЦІ
Мене життя не шкодувало.
М'яко кажучи.
Я вже не витримував.
І в кожного є межа. Думаю, то була моя межа.
КОРПУС ВІЛЬЯМ П. ГОББІ, ТЕХАС
Коли я думаю про це,
я відчуваю сильну втрату.
І я завжди запитую себе:
«А якби?»
У 2008 РОЦІ ЕШЛІ МОРРІСОН ПЕРЕЇХАЛА ІЗ СІМ'ЄЮ ДО ПАРИЖА, ЩО В ТЕХАСІ
ВІТАЄМО В ІСТОРИЧНОМУ ЦЕНТРІ — ПАРИЖ, ТЕХАС — ТУТ ПРАГНУТЬ ДО КРАЩОГО
Ми переїхали до Техасу, коли мені було 11 років.
ГРОМАДСЬКИЙ ТЕАТР
АНТИКВАРНИЙ МАГАЗИН
Це було мале містечко.
Там виросли покоління.
ВІТАЄМО В ЧУДОВОМУ ПАРИЖІ
У школі, яку ми відвідували,
я завжди була тихою і сором'язливою.
Я була дуже невпевнена.
Тож так, можна сказати, я була задроткою.
Мене явно цькували.
Але музичний гурт надав життю сенс.
Мені вдалося стати лідеркою моєї групи.
Майже всі мої друзі були в гурті, так.
КРІСТІАН СІМС ПРИЄДНАВСЯ ДО ШКІЛЬНОГО ГУРТУ ЗА РІК ПІСЛЯ ЕШЛІ
Нас із Крістіаном звела гра на кларнеті.
Спершу він був дуже стриманий.
Він ні з ким не розмовляв, у нього не було друзів.
Пригадую, мені подобалася його таємничість,
адже він справляв враження, що він зовсім не...
Майже недоторканий, бо ніхто нічого про нього не знав.
Це мене приваблювало.
О. Л. ЛЮТЕР
У підлітковому віці я був явним інтровертом.
Я жив із бабою і дідом,
і, якщо чесно, я це ненавидів.
Мені це не було до душі.
Моя бабуся була не дуже...
Як же сказати?
Вона була дуже жорсткою.
Вона, якщо чесно,
добряче постаралася, щоби знищити стосунки з моїми друзями.
Тому я не зближувався з іншими,
бо я свідомо провокував розрив.
Але з Ешлі, можна сказати, я почав відчувати прийняття.
Я познайомився з нею в шостому класі.
Ешлі була в сьомому.
Вона була вродливою.
Не знаю, чи це була іскра.
Це кумедно. Ми були свого роду суперниками.
Якось вона написала мені, і все закрутилося.
КОРПУС ВІЛЬЯМ П. ГОББІ ДЕПАРТАМЕНТ ПОКАРАНЬ ТЕХАСУ
Коли я познайомилася з ним, Крістіан розповідав про те,
як його усиновили його бабуся й дідусь,
бо в його сім'ї було кепсько, його батьки не могли подбати про нього.
Тому він ніколи не почувався своїм.
Він розповідав мені про дідуся й бабусю, і що він не був щасливий.
У нас із моєю мамою теж були кепські стосунки.
І завдяки йому я відчула, що хтось нарешті мене розуміє.
Було дуже приємно вперше відчувати, що мене так добре розуміють.
Думаю, саме в ту мить
я закохалася в нього.
Ми були одержимі одне одним.
Я навіть не була собою.
Я була його частиною.
Було байдуже, чого я хотіла, що я думала.
Усе було заради нього. І я була не проти.
Усе швидко закрутилося.
Ми бачилися щодня.
Мабуть, оскільки я закохався,
чи що б це не було, я підпустив її ближче,
я сильно зблизився з нею, ми багато розмовляли про те,
чого я ніколи не обговорював.
Швидше за все, саме це нас і зближувало.
Ми шукали втіху одне в одному.
Одного вечора ми з мамою дуже сильно посварилися.
І мені відразу закортіло розповісти Крістіану,
бо він мене захищав, підтримував.
Ми зустрілися й сфабрикували історію,
щоби в нас була змога з'їхатися,
бо я думала, що він зможе мене захистити.
У ЖОВТНІ 2014 РОКУ КРІСТІАН ПЕРЕЇХАВ ДО ЕШЛІ В БУДИНОК ЇЇ БАТЬКІВ
ЇМ БУЛО 16 І 17 РОКІВ
Спершу все було чудово.
Але я не знала про його психічне здоров'я, поки він не переїхав до мене й моєї сім'ї.
Не думаю, що я все чітко усвідомлювала.
Він міг розлютитися через дрібниці.
Він злився в колі моїх сестер,
особливо молодшої, якій тоді було лише три рочки.
І він тримав у домі зброю, яку він приніс із собою.
Це сильно лякало.
Спершу все було чудово.
Очевидно, моя бабуся вже не псувала мені життя.
Та здавалося, що більше часу проходило,
то гіршою ставала ситуація.
І здавалося, що ставало лише гірше й гірше.
І я хотів утекти від цього.
І раптом я подумав собі: «До біса. Я піду».
Я сказав Ешлі: «Не знаю, чи хочеш ти піти зі мною,
але я іду».
Вона сказала, що хоче зі мною.
Я сказав їй...
Ну...
Словом, вона вирішила піти зі мною.
У нас був один план — утекти разом.
Типове підліткове мислення.
Але це переросло в щось більше.
Він висловив бажання вбити бабусю й дідуся,
украсти в них усе
й почати наше життя. Без правил, без указівок.
Я була проти.
Чи я йому вірила?
Не дуже.
Але я пам'ятаю, тоді я вже не була щаслива
поряд із ним.
Але він уплутав моїх близьких і пригрозив їм.
Коли він сказав: «Якщо я позбудуся причини, чому ти не йдеш зі мною,
тоді ти точно підеш зі мною». У будь-якому випадку.
Тоді не мало значення, вірила я в це чи ні,
бо я не збиралася ризикувати
й не вірити, що він здатний на щось подібне, і, можливо, помилитися.
Чесно, я не пам'ятаю, як почався той день.
Я пам'ятаю, як я пакувала валізи...
аж ось до моєї кімнати зайшла мама й запитала, що відбувається.
Я пам'ятаю, як я в сльозах сказала їй:
«Я маю піти звідси. Ми переїжджаємо. Ми йдемо».
Я вийшла, і мама заборонила повертатися.
Вона забрала ключі, телефон.
Я вже б не повернулася. Це був кінець стосунків із сім'єю.
17 ГРУДНЯ 2014 РОКУ НЕЗАДОВГО ПІСЛЯ ПІВНОЧІ
ЕМІЛІ ПІШЛА З БАТЬКІВСЬКОГО ДОМУ З КРІСТІАНОМ
Ми почали йти.
Надворі була ніч.
Ми дуже довго йшли.
Зрештою ми дійшли до будинку...
де ми постукали у двері й попросили підвезти нас.
Цей чоловік підвіз нас
кудись неподалік від дому бабусі й дідуся Крістіана.
НЕЗАДОВГО ПІСЛЯ СВІТАННЯ ПАРА НАБЛИЗИЛАСЯ ДО ДОМУ ТІТКИ КРІСТІАНА,
ЯКИЙ ТАКОЖ БУВ НЕПОДАЛІК
ВИЯВИЛОСЯ, ЩО ТАМ НІХТО НЕ ЖИВ
Ми прийшли до моєї тітки.
Двері були замкнені.
Я вибив скло, відчинив вікно, і ми ввійшли всередину.
Я обшукав будинок, знайшов зброю.
Я перевірив усі набої, повернув на місце.
Я сказав Ешлі: «Я повернуся за 15 хвилин. Зачекай тут».
І я пішов.
КРІСТІАН УЗЯВ ГВИНТІВКУ Й ПІШОВ ДО ДОМУ ДІДУСЯ Й БАБУСІ,
ЗАЛИШИВШИ ЕШЛІ САМУ
Я пішов до дідуся й бабусі.
Я побачив бабусю в будинку.
Я схопив камінці з гравійного заїзду.
Я кинув каміння у ванну, що була позаду дому, щоби вона вийшла.
Я не знаю. Це...
Словом,
вона вийшла, глянула на мене, і я вистрелив.
Я підійшов до неї.
Вона ще тремтіла.
Тож я подумав: «Можливо, вона ще жива».
І я вистрелив у потилицю.
«Я облажався».
Це була перша моя думка. «Я облажався.
Що я накоїв?»
ЗАСТРЕЛИВШИ СВОЮ БАБУСЮ, КРІСТІАН ПОВЕРНУВСЯ ДО ЕШЛІ
Він повернувся
сам не свій.
Я розуміла, що щось не так, що в той момент щось було не так.
Він розмахував зброєю, казав: «Хутчій хапай речі, і в авто».
Він кричав, бо я надто повільно все робила.
Я була розгублена.
Він зізнався, що вбив бабусю.
Я не думаю, що я відразу повністю усвідомила це в ту мить,
або навіть після того.
Він сказав мені,
але, як я і казала, я йому не повірила.
Не знаю, у яку саме мить мій мозок вирішив вимкнутися
посеред цих подій.
Це була реальність, якої я не хотіла бачити.
Я робила все, що він казав, без вагань.
Я і не думала рятувати себе.
І я не знаю, чому я навіть не думала про це.
ПАРА ВКРАЛА АВТО БАБУСІ КРІСТІАНА Й УТЕКЛА
ЧЕРЕЗ 4 ГОДИНИ ДІДУСЬ КРІСТІАНА ВИЯВИВ ТІЛО СВОЄЇ ДРУЖИНИ
МІСЦЬ НЕМАЄ
ЕШЛІ Й КРІСТІАНА ЗААРЕШТУВАЛИ НАСТУПНОГО ДНЯ
ВОНИ ПРОЇХАЛИ 320 КІЛОМЕТРІВ ДО МОТЕЛЮ В ОКЛАХОМІ
Я сказав офіцеру, що винен лише я, вона не причетна.
Якщо цілком відверто, вона лише невинна спостерігачка всього цього.
Вона...
Вона не заслуговує засудження за мою помилку, розумієте?
Неможливо описати, як це, прокинутися одного ранку з усвідомленням,
що ти сидів поряд із убивцею в шкільному автобусі.
Мені досі складно це усвідомити.
Але я думаю,
якби не було Ешлі, цього б і не трапилося.
Я Ерік Шелтон
і я навчався з Ешлі Моррісон і Крістіаном Сімсом в одній школі.
Я знаю Крістіана вже 12–13 років.
Я б назвав Крістіана закритою людиною.
Помітно, що він був дуже розумною дитиною.
Кмітливий, старанний.
Просто він не найлегше йшов на контакт.
Було очевидно, що Крістіан боровся в собі з проблемами минулого.
Але він гарно навчався,
і з розмови з ним було очевидно, що в нього було майбутнє,
у нього був план, він кудись рухався.
Ешлі була на рік старша за нас із Крістіаном.
І в старшій школі різниця в один рік — це ледь не прірва.
Що стосується їхніх стосунків:
він цілував землю, по якій вона ходила.
Якби Ешлі попросила його зістрибнути зі скелі,
він не просто зробив би це, але й запитав би, що вдягнути.
Складно розповідати про те, що відбувається за зачиненими дверима,
бо я сам точно не знаю. Але я бачив, якими були їхні стосунки.
Було так, як вона хотіла.
Але раптом, коли трапляється щось погане,
такого характеру,
за що грозить покарання,
вона каже, що зовсім не причетна до цього.
І саме це мене й дивує.
СУД ОКРУГУ ЛАМАР
Із самого початку ми розглядали цю справу,
як справу двох злочинців.
Але мені складно усвідомити, чому це трапилося.
Я не бачу чіткого мотиву.
Мене звуть Джилл Дрейк,
я була помічницею окружного прокурора Ламара, що в Техасі,
коли трапилося це вбивство.
Мене відразу залучили до цієї справи.
Коли надійшов дзвінок, і ми дізналися, що це сім'я Сімсів,
ми всі сказали: «О Боже. Крістіан Сімс, він уже був жертвою в іншій справі».
І спогади почали напливати.
Крістіан став жертвою дитячого фізичного насилля ще у 2006-му.
Це була жахлива справа.
Хлопець матері Крістіана вдавався до фізичного й потенційно сексуального
насилля над ним, коли Крістіану було вісім років.
Моя матір познайомилася з якимось чоловіком.
Його звали Ентоні Трентон Барбур. Я пам'ятаю це.
Я не знаю. Складно розповідати.
Він був просто божевільний.
Тоді багато всілякого було.
Побиття й багато всього такого роду.
Я був наляканий, я мочився в ліжко,
а щоби цьому запобігти, він брав прищіпку
й прикріплював її до моїх геніталій.
Це «сексуальний характер».
Як прокурорці в справах жорстокого поводження з дітьми мені складно слухати
те, що, за словами Крістіана, сталося. І я знаю, що дещо із цього таки правда.
Мені боляче слухати це.
ПОВІЛЬНО — ДІТИ ГРАЮТЬСЯ
Це жахлива ситуація для цієї дитини.
У 2007 РОЦІ ОФІС ДЖИЛЛ ДРЕЙК ЗАСУДИВ ЕНТОНІ «ТРЕНТА» БАРБУРА ЗА ДИТЯЧЕ НАСИЛЛЯ
ЙОМУ ПРИСУДИЛИ 20 РОКІВ УВ'ЯЗНЕННЯ
А КРІСТІАНА ПЕРЕДАЛИ НА ОПІКУ ДО ЙОГО ДІДУСЯ Й БАБУСІ
Його дідусь і бабуся були дуже відомою і шанованою сім'єю.
Вони робили все, що могли, вони дали йому дім.
Але в цієї дитини був посттравматичний стресовий розлад.
Він мав проробляти ці проблеми
до кінця свого підліткового віку.
І ми сподівалися, що в домі, повному любові, у Сімсів,
йому допоможуть із цим.
Я переїхав до бабусі й дідуся.
Вибачте за грубість, але до біса.
Можна розповісти й про це.
Про покійного лихе не кажуть,
але моя бабуся точно була найгіршою, найотруйнішою людиною, яку я знаю.
Я жертва розумових, фізичних, сексуальних знущань.
Вона заходила пізно вночі.
Вона робила те саме, що робив Трент, щоправда
вона завдавала мені болю не кулаками й усім таким.
Вона хапала мене за геніталії і крутила.
Не знаю, вона була просто садисткою
стосовно мене.
Гірша за Трента.
Це було дуже цікаво.
Я вперше чую хоча б якісь звинувачення такого характеру.
Не хочу ігнорувати, коли чую, як люди кажуть, що їх піддавали насиллю.
Зізнаюся, я не цілком у це вірю.
Якби його бабуся зробила щось,
що змусило б його вбити її,
то він точно сказав би про це адвокату на суді.
СПРАВА КРІСТІАНА НЕ ПОТРАПИЛА ДО СУДУ
НАТОМІСТЬ ВІН ВИЗНАВ СВОЮ ВИНУ, І ЙОГО ЗАСУДИЛИ ДО 35 РОКІВ УВ'ЯЗНЕННЯ
Мене шокували слова Крістіана про те, що бабуся знущалася з нього.
Якби про це було відомо,
ми б це розслідували й узяли б це до уваги.
Так ми й оперуємо. Прокурори прагнуть справедливості.
Але він наставив на неї зброю і вистрелив їй у щоку,
прямо в обличчя.
Як на мене,
таким чином
він виправдовує її вбивство
перед самим собою.
НА ТЕПЛУ ЗГАДКУ ПРО ЕННІ ЛОЇС СІМС
Моя мама була найкращою мамою у світі.
Вона була дуже віддана й любляча.
Неймовірно обурливо чути від Крістіана, що мама могла
погано поводитися з ним.
ЛОРІ ГІР — ДОЧКА ЕННІ ЛОЇЙ СІМС
Це ще один удар у серце,
удар ножем у спину.
Мої батьки стільки всього зробили для нього, а він ось так віддячив їм.
Я Лорі Гір,
і моєю мамою була Енні Лоїс Сімс.
Ось фото моїх мами й тата,
його зробили, мабуть, саме після церковної служби.
Це моя мама на кухні.
Так.
Я б хотіла сьогодні подзвонити й спитати пару рецептів.
Коли мої батьки прийняли Крістіана,
вони були цілком упевнені: «Ми повинні це зробити».
І я нізащо не повірю, що моя мама могла його образити.
Вона не була такою, і вона точно не була здатна на щось подібне.
Вони ростили його так, як і мене з братом.
Але він пережив жахіття,
тому вони намагалися надати всю необхідну допомогу, психологів,
забезпечити стабільний люблячий дім,
щоби допомогти й із цього боку.
Тож він отримував усе, що йому лише могло знадобитися.
Я вперше дізналася про Ешлі, коли вони разом пішли на випускний,
і я побачила фото.
З одних лише фото помітно,
як добряче він закохався.
Та щойно з'явилася Ешлі, Крістіан цілком змінився.
Він став бунтівним і сварливим.
Усе в такому ключі.
Я просто не вірю, що Крістіан міг зробити щось подібне,
якби не познайомився й не зустрічався з Ешлі.
Я ненавиджу Ешлі Моррісон.
Не можна так, але я її ненавиджу.
Гадаю, Ешлі не менш винна, ніж Крістіан.
Це точно.
Вона думала, що може робити що заманеться,
і що їй не доведеться
платити за наслідки.
Я знала, що Ешлі змінила свої свідчення.
Гадаю, вона дуже маніпулятивна.
ДЕПАРТАМЕНТ ГРОМАДСЬКОЇ БЕЗПЕКИ ТЕХАСУ
ЗААРЕШТУВАВШИ ЕШЛІ МОРРІСОН, ПОЛІЦІЯ КІЛЬКА РАЗІВ ДОПИТУВАЛА ЇЇ
Кожного разу, коли я іду на допит, я сподіваюся на найкраще.
І перед допитом Ешлі я сподівався, що вона скаже мені
цілковиту правду про все, що сталося,
і відповість на всі мої можливі запитання.
Але чи отримую я колись бажане? Ні.
Мене звуть Стейсі Макніл.
Я техаський рейнджер, я оперую в Парижі, що в Техасі.
ДЕПАРТАМЕНТ ГРОМАДСЬКОЇ БЕЗПЕКИ ТЕХАСУ
Я побачив Ешлі,
і, на перший погляд, мені здалося,
що вона мала вигляд типової 17-річної старшокласниці,
може, ще трохи незрілої.
Вона говорила дуже вільно й відкрито,
і вона вирішила поговорити зі мною
без присутності її адвоката.
Тоді вона заперечувала, що знала щось
про навіть смерть бабусі Крістіана.
І вона зробила заяву,
що в Крістіана не було гвинтівки, коли він вийшов із дому.
Ешлі сказала:
«Я лише бідна, налякана дівчина,
яка боялася, що Крістіан може зробити щось із моїми рідними,
якби я не робила так, як він каже».
ЧЕРЕЗ 2 ТИЖНІ СТЕЙСІ МАКНІЛ ДОПИТАВ ЕШЛІ ВДРУГЕ
За другого допиту
вона намагалася не виявляти причетності до кримінального злочину,
КІМНАТА ДЛЯ ДОПИТІВ
але вона лише ще більше вплутувала себе.
За другого допиту вона змінила багато важливих показань.
Вона зізналася, що допомагала Крістіану зарядити гвинтівку.
Тоді вона вперше зізналася, що Крістіан вийшов із дому зі зброєю.
А потім Ешлі зізналася, що Крістіан сказав їй,
що він збирався піти до помешкання
й убити Майка й Енні Лоїс Сімсів.
Вона нікому не сказала, нічого не зробила.
Вона не намагалася запобігти цьому.
Вони повністю співпрацювали, щоби вчинити цей злочин.
Вона без сумніву причетна. Вона підсудна. Вона вбивця.
12 БЕРЕЗНЯ 2015 РОКУ ЕШЛІ МОРРІСОН ВИСУНУЛИ ЗВИНУВАЧЕННЯ
В УБИВСТВІ ЕННІ ЛОЇС СІМС ЗГІДНО З ТЕХАСЬКИМ «ЗАКОНОМ СТОРІН»
Можна подумати: «Мене не можуть звинуватити у вбивстві,
якщо не я стріляла».
У Техасі якщо хтось хоча б якось допомагає у вчиненні злочину,
то ви і є вбивця.
Це ви скоїли вбивство, спускали ви курок чи ні.
І ми вважали, що Ешлі Моррісон допомагала Крістіану
до, під час і після скоєння злочину.
ЕШЛІ МОРРІСОН ЗАПЕРЕЧИЛА, ЩО ВОНА БУЛА СПІВУЧАСНИЦЕЮ, І НЕ ВИЗНАЛА СВОЄЇ ВИНИ
24 ЛИПНЯ 2017 РОКУ ЇЇ СПРАВУ ПЕРЕДАЛИ ДО СУДУ
Один із ключових доказів на суді —
це листування між Ешлі Моррісон і Крістіаном Сімсом.
Це було листування 16 грудня 2014 року,
це за два дні до вбивства.
Крістіан: «Я піду й украду в бабусі з дідусем усе, що є.
Доведеться почати раніше».
Ешлі: «Так, без автівки й грошей».
«Або так, усе це в бабусі й дідуся».
Ешлі: «Так, мабуть».
Крістіан: «Можна зробити це вночі».
Ешлі: «Я не знаю, чи вона мене відпустить.
Особливо, якщо тато втрутиться».
«Та до сраки їх. Я пристрелю твого тата».
«Окі-докі».
Із цього листування
нам було чітко ясно, що вони планували піти,
вони збиралися пограбувати бабусю й дідуся,
вони збиралися вбити всіх, кого хотіли.
Задокументовано.
«Я пристрелю твого тата». «Окі-докі».
Що це таке?
Вона співучасниця.
Я не визнала своєї вини, бо не вважала себе винною.
Я думала, що правду розкопають,
і всі побачать...
Усі просто зрозуміють мене.
І що
все буде добре, і я зможу поїхати додому.
Але мені сказали, що оскільки я не повідомила про його наміри
після того, як він розповів,
я була настільки ж винна, як безпосередній убивця,
хоча курок спустила й не я.
Я не знала, що він був здатен убити свою бабусю.
Він казав мені,
але, як я вже казала, я йому не вірила.
Я розумію, про що ми говорили й усе таке,
але це лише марення злих людей, яким наболіло, розумієте?
Яка 17-річна дівчина подумає,
що її 16-річний хлопець може так учинити, розумієте?
Хто міг такого очікувати?
ПІСЛЯ 2-ДЕННОГО СУДУ ПРИСЯЖНІ ВИЗНАЛИ ЕШЛІ МОРРІСОН ВИННОЮ
ЇЙ ПРИСУДИЛИ 30 РОКІВ УВ'ЯЗНЕННЯ
НА 5 РОКІВ МЕНШЕ, НІЖ КРІСТІАНУ СІМСУ
Я вважаю, що це трохи несправедливо.
Бо коли я згадую все це,
я не думаю, що я могла якимось чином
її врятувати.
Я чую, що Ешлі каже, що вона вважає це несправедливим.
Але ми висунули їй звинувачення, і її засудили.
Ось і все.
Ешлі Моррісон просто переписує те, що сталося тоді, собі в голові,
щоби вона могла спокійно спати.
Для мене це виправдання.
Вона каже це лише для того,
щоби спокійніше жити із тим, що вона свідомо допомогла Крістіану.
На суді прокурори сказали,
що Ешлі Моррісон безсумнівно була співучасницею вбивства.
Але головний доказ, який мене хвилює,
це заява Крістіана Сімса.
«Винен лише я. Вона тут ні до чого».
ВІДРАЗУ ПІСЛЯ ЗАСУДЖЕННЯ ЕШЛІ МОРРІСОН ОСКАРЖИЛА СВІЙ ВИРОК
Мене звати Роланд Мошер,
я адвокат штату Техас.
Я практикую захист у кримінальних справах, і здебільшого апеляцією Ешлі займався я.
Гадаю, що Ешлі...
РОЛАНД МОШЕР — АДВОКАТ
...таки була пов'язана з діями Крістіана Сімса.
Вона не викликала поліції. Вона не відмовилася сісти з ним в авто.
Вона поїхала з ним.
Але є достатньо доказів, що він змусив Ешлі все це робити.
Для «закону сторін» важливо, аби особа хотіла бути учасником.
Якщо особу змушують, то вона не хоче.
Штат заявляє, що Ешлі, 17-річна дівчинка,
яка нічого не зробила,
щоби заперечити чи завадити
її вочевидь емоційно нестабільному хлопцю-вбивці.
Але якщо твій навіжений хлопець приходить і каже:
«Я піду, а ти підеш зі мною, і сьогодні я вбиватиму людей», —
дуже розумно зробити висновок,
що якщо ти образиш його,
чи твоя родина якось його засмутить,
то вони стануть наступними.
ПЛАЗА
БЛИЗЬКО 1844 РОКУ — ПАРИЖ, ТЕХАС
У БЕРЕЗНІ 2019 РОКУ ЕШЛІ МОРРІСОН УСПІШНО ОСКАРЖИЛА СВІЙ ВИРОК
ЇЙ ПРИЗНАЧИЛИ ЩЕ ОДИН СУД
Людина, яка відповідальна за все це, — це Кріс,
а не Ешлі.
Думаю, люди звинувачують Ешлі
частково тому, що їй приписують умисел,
якого, на мою думку, зовсім не було.
Мене звати Рікі Маршалл. Я клінічна психологиня.
Я провела оцінювання Ешлі Моррісон,
і в мене є повний дозвіл Ешлі на обговорення цієї справи.
Я бачилася з Ешлі чотири рази, загалом провівши з нею 12 годин.
Вона була доброзичлива,
але травмована.
У деяких аспектах майже як дитина.
Нею можна
дуже легко маніпулювати.
Будь-який підліток був би нажаханий через допит поліції
без адвоката.
Це не рівні умови.
КІМНАТА ДЛЯ ДОПИТІВ
І мені зовсім не дивно, що її свідчення могли змінитися.
Кріс сказав:
«Я можу вбити обох твоїх батьків
і замаскувати під самогубство».
Це здавалося їй дуже реальною загрозою,
тож у неї не було вибору, окрім як піти.
Це був план Кріса.
Діяв він. Мислив він.
Вона цього не хотіла.
Мене обурює, коли думаю, що з кимось поводяться несправедливо.
Гадаю, вона б мала хороші шанси на інший результат,
якби був іще один суд.
Але, на жаль, цього не трапилося.
ЧЕРЕЗ СІМ МІСЯЦІВ ПІСЛЯ ОСКАРЖЕННЯ ЕШЛІ МОРРІСОН ВІДМОВИЛАСЯ ВІД СУДУ
Й ВИЗНАЛА СВОЮ ПРОВИНУ
4 БЕРЕЗНЯ 2020 РОКУ ЇЇ ВДРУГЕ ЗАСУДИЛИ НА 30 РОКІВ УВ'ЯЗНЕННЯ
Я визнала себе винною під час другого суду,
бо я
була винна.
Я винна.
Незалежно від мого настрою,
незалежно від того, що моїй родині погрожували,
незалежно від усього цього, у мене був вибір.
Я могла зупинити його.
Я могла шукати допомоги.
Я беру відповідальність за свої рішення.
Я не знаю, чи я могла його зупинити,
але я дуже сильно хотіла б спробувати.
ЧЕРЕЗ ТРИ МІСЯЦІ ПІСЛЯ ПЕРШОГО ІНТЕРВ'Ю
ЕШЛІ МОРРІСОН ПОГОДИЛАСЯ ВІДПОВІСТИ НА ДОДАТКОВІ ЗАПИТАННЯ
Мені знову присудили 30 років ув'язнення.
Чесно кажучи, це здається несправедливим, оскільки я нікого не вбивала.
Це я кажу зі свого погляду.
Це я говорю, спостерігаючи, як моє життя вислизає крізь пальці.
Але тепер
у мене є шанс сказати правду.
На допитах із поліцією я була нажахана до смерті.
Але я дуже чітко пам'ятаю, як я думала собі:
«Мені не повірять, якщо я розповім, що сталося насправді».
Я хотіла скласти краще враження.
Але краще б я просто відразу сказала правду,
бо тепер завжди буде запитання: «А що було насправді?»
На допиті Ешлі,
між першим і другим допитом,
вона змінила багато свідчень.
Вона зізналася, що допомагала Крістіану зарядити гвинтівку.
А потім Ешлі зізналася, що Крістіан сказав їй,
що він збирався вбити Майка й Енні Лоїс Сімсів.
Я не йшла до дому його дідуся й бабусі.
Я нікого не вбивала.
І, як на мене, я ніколи не допомагала заряджати гвинтівку.
На підлозі лежали кулі,
і він хотів, аби я підійняла й порахувала їх.
І лише це я і зробила.
От я собі думаю зараз і розумію,
що я і не могла уявити, що він піде й скривдить когось.
Усі так думають. Але водночас
ти не віриш, що хтось може бути здатен на таке,
особливо той, кого ти любиш, у кого ти закохана.
Нам було чітко ясно, що Ешлі Моррісон допомагала Крістіану
до, під час і після скоєння злочину.
Вони збиралися вбити всіх, кого хотіли.
Крістіан: «Я пристрелю твого тата».
Ешлі: «Окі-докі».
«Я пристрелю твого батька». «Окі-докі».
Що це таке?
Вона співучасниця.
Це листування здається жахливим. Я це розумію.
Я розумію, наскільки поганим це здається зі сторони.
Але я знаю, що я не сприймала слова Крістіана серйозно.
Щоразу, коли я казала «окей» чи «окі-докі»,
це значило «узяла й повірила».
Я не сприймала його серйозно.
Але все стало серйозним.
Я точно шкодую,
що не спробувала завадити всьому.
І якби я могла щось сказати сім'ї Сімсів,
я б сказала їм,
хоча це нічого не компенсує, що мені щиро шкода.
Але водночас я не можу брати відповідальності за його вчинки.
Я вірю, що я маю
відбувати покарання за участь.
Так.
Чи вірю я, що я мене мали засудити до 30 років за мою участь?
Ні.
Бо чоловік, який спустив курок
і розробив план, отримав лише 35 років.
КРІСТІАН СІМС ТАКОЖ ПОГОДИВСЯ ВІДПОВІСТИ НА ДОДАТКОВІ ЗАПИТАННЯ
Я застрелив свою бабусю, бо вона била й розбещувала мене, коли я був дитиною.
Я б не зробив цього з будь-якої іншої причини.
Але із самого початку не було ніякого плану.
Якщо чесно, я неймовірно розумна людина.
І я не хочу, щоби здавалося, що я засранець абощо,
але якби я це планував, усе сталося б зовсім по-іншому.
Я не казав про насильство,
бо я не думав, що мені повірять.
Неймовірно обурливо чути від Крістіана, що мама могла
погано поводитися з ним.
Вона точно не була здатна на щось подібне.
Це ще один удар у серце,
удар ножем у спину. Мої батьки
стільки всього зробили для нього,
а він ось так віддячив їм.
Я нікого не переконаю своїми словами чи вчинками.
Вони там не були, не переживали цього.
Якщо цілком чесно,
я не шкодую, що вона мертва.
Гадаю,
вона заслужила гіршого, ніж отримала.
Та мені дуже прикро, що це зробив саме я.
Я не можу сказати, що думала Ешлі.
Мабуть, вона вам усім сказала
трохи правди, домішавши купу брехні.
Вона розповідає про те, як боїться мене й усе таке.
Я ставився до неї, як до принцеси.
Я ні разу
не кривдив її.
Я не примушував її ні до чого.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як