När jag var barn tog min morfar med ett gevär hem.
Och jag minns att jag tänkte:
"Fan, livet skulle bli mycket lättare
om jag dödade henne och fick det överstökat."
Men det var bara en tanke.
Det var bara en tanke.
IDAG SITTER ÖVER 160 000 MÖRDARE
INLÅSTA I AMERIKANSKA FÄNGELSER
AV DESSA VAR FLER ÄN 20 000 TONÅRINGAR VID TIDEN FÖR SINA BROTT
Jag skulle vilja gå tillbaka och säga åt mig att låta bli.
Om jag kunde göra vad som helst förutom det.
Jag hatar att det har påverkat så många på så många negativa sätt.
Särskilt Ashley.
DET HÄR ÄR BERÄTTELSEN OM FÅNGE #02313973
OCH FÅNGE #02097700
Att vårt offer dog tynger mig.
Och jag har nog inte kommit över det som hände än idag.
Jag är ingen mördare,
men den etiketten får jag bära resten av livet.
Alla människor kan nog bli farliga.
Folk säger att du är ett monster.
Jag säger inte att jag är oskyldig.
Jag mördade nån kallblodigt.
När nån knackar på din dörr efter midnatt,
då är nåt fel.
Min fru var orolig.
Och när jag tänker tillbaka så hade hon nog rätt.
När jag öppnade dörren stod ett ungt par där.
De var kalla och blöta.
De sa att de hade fått problem med bilen.
Jag sa att jag kunde köra dem några kilometer bort
till dit de skulle.
Det som hände efter det går helt bortom mitt förstånd.
Jag hade inte kunnat föreställa mig att de var kapabla till det.
Jag heter Ashley Morrison, och jag dömdes till 30 års fängelse.
Jag var 17 år när jag greps.
Jag heter Christian Sims.
Jag fick 35 års fängelse för mord.
Jag var 16 år när jag greps.
CHRISTIAN SIMS OCH ASHLEY MORRISON DÖMDES BÅDA TVÅ
FÖR MORDET PÅ ANNIE LOIS SIMS ÅR 2014
Jag har råkat ut för mycket.
Det blev för mycket.
Jag klarade det inte längre.
Alla har sin brytpunkt, och jag tror att det var min.
När jag ser tillbaka
känner jag en enorm förlust.
Och samma fråga snurrar om och om igen:
"Tänk om?"
ÅR 2008 FLYTTADE ASHLEY MORRISON MED FAMILJEN TILL PARIS I TEXAS
Vi flyttade till Texas när jag var 11.
Det var en liten stad.
Folk har bott där i generationer.
På skolan vi gick på
var jag alltid tyst och blyg.
Jag var väldigt osäker.
Man kan nog säga att jag var en nörd.
Jag blev mobbad.
Men skolbandet gav mitt liv en mening.
Jag var faktiskt ledare för min sektion.
Nästan alla mina vänner var med i skolbandet.
CHRISTIAN SIMS GICK MED I SKOLBANDET ETT ÅR EFTER ASHLEY
Jag och Christian träffades eftersom vi båda spelade klarinett.
I början var han väldigt reserverad.
Han pratade inte med nån, han hade inga vänner.
Jag minns att jag gillade mystiken,
han gav intryck av att vara någon som inte var...
Han var nästan oåtkomlig för ingen visste nåt om honom.
Det drog mig till honom ännu mer.
Som tonåring var jag rätt introvert.
Jag bodde hos mina morföräldrar, och jag hatade det, ärligt talat.
Det var inte roligt.
Min mormor var inte så...
Hur ska jag uttrycka det?
Hon var väldigt barsk.
Hon, om jag ska vara ärlig,
gjorde allt för att förstöra de vänskaper som jag skaffade mig.
Så jag tillät mig aldrig att komma folk nära,
för jag höll mig alltid för mig själv.
Men Ashley fick mig att äntligen känna mig accepterad.
Jag gick i sexan när jag träffade Ashley Morrison.
Hon gick i sjuan.
Hon var en söt tjej.
Jag vet inte om man skulle kalla det kemi.
Det var kul. Vi hade nån slags rivalitet.
Hon messade mig, och sedan fortsatte det därifrån.
När jag lärde känna honom, berättade Christian
att han hade blivit adopterad av sina morföräldrar
för att han inte hade det bra hemma
och att föräldrarna inte tog hand om honom.
Det var därför han aldrig kände sig hemma.
Han berättade om sina morföräldrar och att han inte trivdes hos dem.
Jag hade ingen jättebra relation med min mamma heller.
Han fick mig att känna att jag hade träffat nån som förstod mig.
Och det var så skönt att känna sig förstådd för en gångs skull.
Jag tror att det var då
som jag blev kär i honom.
Vi var besatta av varandra.
Jag var inte mig själv,
utan jag var som en förlängning av honom.
Det spelade ingen roll vad jag ville, vad jag tänkte.
Allt var för honom. Och det var okej för mig.
Det började slå gnistor snabbt.
Vi träffades varje dag.
Eftersom jag blev kär
eller vad det var, så släppte jag in henne.
Vi kom varandra nära och pratade om saker
som jag inte pratade med nån om.
Det var nog det som förde oss närmare varandra.
Vi försökte finna tröst hos varandra.
En kväll blev det bråk mellan mig och mamma.
Min första instinkt var att berätta för Christian
för att han skulle skydda mig.
Vi träffades och kokade ihop en historia
för att han skulle kunna flytta in hos mig,
för jag trodde att han skulle kunna skydda mig.
I OKTOBER 2014 FLYTTADE CHRISTIAN IN HOS ASHLEYS FAMILJ
DE VAR 16 OCH 17 ÅR GAMLA
Först var det toppen.
Men jag kände inte till hans mentala hälsa förrän han flyttade in hos oss.
Jag tror inte att jag förstod det.
Han blev väldigt arg för småsaker.
Han blev arg på mina systrar,
särskilt den yngsta, som bara var tre år då.
Och han hade vapen i huset som han hade tagit med sig.
Det gjorde det läskigt.
Först var det toppen.
Mormor var inte där och gjorde mitt liv till ett helvete.
Men ju längre tiden gick,
desto mindre smidigt gick det.
Allt snurrade på och det blev värre och värre.
Jag ville bara komma därifrån.
Plötsligt tänkte jag: "Skit samma. Jag drar."
Jag sa till Ashley: "Jag vet inte om du vill följa med,
men jag ska dra."
Hon sa: "Jag vill följa med dig."
Jag sa till henne...
Tja...
Hur som helst, hon bestämde sig för att följa med mig.
Vi hade en plan, vi skulle rymma tillsammans.
Typiska tonårsgrejer.
Men det förändrades.
Han nämnde att han ville döda sina morföräldrar,
stjäla allt från dem,
starta vårt eget liv. Inga regler, inga auktoriteter.
Jag gillade det inte.
Trodde jag på honom? Inte direkt.
Men jag minns att just då var jag inte lycklig längre
när jag var med honom.
Men han drog in min familj i det och hotade dem.
När han sa: "Om jag undanröjer skälet till att du inte vill följa med mig,
så följer du med mig på ett eller annat sätt."
Det spelade ingen roll om jag trodde på det eller inte,
för jag tänkte inte ta risken
att inte tro att han var kapabel till det, och ha fel.
Jag minns inte hur den dagen började.
Jag minns att jag packade mina väskor...
...och mamma kom in i sovrummet och frågade vad som pågick.
Jag minns att jag grät och sa till henne:
"Jag måste ut ur huset. Vi flyttar ut. Vi ska ge oss av."
När jag gick ut genom dörren knuffade mamma ut mig.
Hon tog mina nycklar och min telefon.
Jag fick inte komma tillbaka. Jag var färdig i den familjen.
STRAX EFTER MIDNATT DEN 17 DECEMBER 2014
LÄMNADE ASHLEY SITT HEM MED CHRISTIAN
Vi började gå.
Det var natt.
Vi gick väldigt länge.
Vi kom till ett hus...
...där vi knackade på dörren och bad om skjuts.
Mannen skjutsade oss
till någonstans i närheten av Christians morföräldrars hus.
STRAX EFTER GRYNINGEN KOM PARET TILL CHRISTIANS MOSTERS HEM,
FÖR HON BODDE OCKSÅ I NÄRHETEN
DET VAR INGEN I FASTIGHETEN
Vi kom till min moster.
Dörren var låst.
Jag tog bort skärmdörren och öppnade fönstret. Vi gick in.
Jag letade igenom huset och hittade geväret.
Jag kollar patronerna och sätter tillbaka dem.
Jag sa till Ashley: "Jag kommer tillbaka om 15 minuter. Vänta här."
Sedan gick jag.
CHRISTIAN TOG GEVÄRET OCH GICK TILL SINA MORFÖRÄLDRARS HUS
ASHLEY STANNADE KVAR
Jag gick till mina morföräldrars hus.
Jag såg min mormor i huset.
Jag tog några stenar från uppfarten.
Jag kastade stenarna mot tvättkaret och försökte få henne att komma ut.
Jag vet inte. Det här är...
Så,
hon kom ut. Så fort hon såg på mig så sköt jag.
Jag gick fram till henne.
Hon skakade fortfarande.
Jag tänkte: "Hon kanske fortfarande lever."
Så jag sköt henne i bakhuvudet.
"Jag klantade mig."
Det var det första jag tänkte.
"Vad har jag gjort?"
EFTER ATT HA SKJUTIT SIN MORMOR ÅTERVÄNDE CHRISTIAN TILL ASHLEY
Han kom tillbaka och var helt manisk.
Jag visste att nåt var galet, att något var fel, precis då.
Han viftade med vapnet och sa: "Ta våra saker, hoppa in i bilen."
Han skrek åt mig för att jag var för långsam.
Jag var förvirrad.
Han sa att han hade dödat sin mormor.
Jag tror inte att jag förstod det i det allra första ögonblicket,
eller ögonblicket efter det.
Han hade berättat, men som jag sa så trodde jag honom inte.
Jag vet inte när min hjärna bestämde sig för att stänga ner
i processen med allt.
Det var som en verklighet jag inte ville möta.
Det han sa åt mig att göra, gjorde jag utan tvekan.
Jag tänkte inte på att rädda mig själv.
Jag vet inte varför jag inte tänkte på det.
PARET STAL CHRISTIANS MORMORS BIL OCH FLYDDE
FYRA TIMMAR SENARE HITTADE CHRISTIANS MORFAR SIN FRU DÖD
INGA LEDIGA RUM
ASHLEY OCH CHRISTIAN GREPS DAGEN EFTER
DE HADE KÖRT ÖVER 30 MIL TILL ETT MOTELL I OKLAHOMA
Jag sa till en polis att det var jag. Hon hade inget med det att göra.
Hon är en oskyldig åskådare i allt det här.
Hon...
Hon förtjänar inte att vara inlåst på grund av mitt misstag.
Det finns inga ord för att beskriva hur det känns att vakna en morgon
och få veta att du har suttit bredvid en mördare på skolbussen.
Jag har fortfarande svårt att förstå det.
Men jag tror att
om det inte vore för Ashley, så skulle det aldrig ha hänt.
Jag heter Eric Shelton,
och jag gick i skolan med Ashley Morrison och Christian Sims.
Jag har känt Christian i 12, 13 år.
Jag skulle beskriva Christian som inåtvänd.
Det märktes att han var väldigt intelligent.
Han var smart och flitig,
men han var inte så utåtriktad.
Det är ingen tvekan om att Christian brottades med demoner från sitt förflutna.
Men han fick bra betyg i skolan.
Om man pratade med honom så märkte man att han hade en framtid,
han hade en plan, han skulle bli nåt.
Ashley var ett år äldre än Christian och jag.
När man går i high school är ett års åldersskillnad jättemycket.
Dynamiken mellan dem var
att han dyrkade marken hon gick på.
Om Ashley hade sagt åt honom att hoppa från en klippa
skulle han även ha frågat vad han skulle ha på sig.
Det är svårt att veta vad som händer bakom stängda dörrar,
för jag vet ju inte helt säkert.
Men jag såg hur deras relation var.
Hennes vilja var lag.
Men helt plötsligt när nåt dåligt händer,
av det här slaget,
nåt som är straffbart,
då säger hon att hon inte hade någon del i det.
Det tycker jag sticker ut.
Från början såg vi på det som ett fall
där två personer var inblandade.
Men jag hade svårt att besvara frågan varför det hade hänt.
Jag såg inget tydligt motiv.
Jag heter Jill Drake,
och jag var biträdande åklagare här i Lamar County, Texas,
när det här mordet begicks.
Jag följde fallet ända från början.
När samtalet kom och vi fick veta att det var familjen Sims,
sa vi: "Herregud, Christian Sims,
han var ett offer i ett tidigare fall."
Och minnena började komma tillbaka.
Christian hade varit ett offer i ett barnmisshandelsfall 2006.
Det var ett fruktansvärt fall.
Mammans kille hade utsatt Christian för fysiska övergrepp
när Christian var åtta år.
Mamma blev ihop med nån snubbe.
Han hette Anthony Trenton Barbour. Jag minns hans namn.
Jag vet inte. Det är svårt att prata om.
Han var vad man skulle kalla sinnessjuk.
Det hände en hel del saker.
Misshandel, olika såna saker.
Jag var rädd och kissade i sängen.
Ett av hans botemedel mot det var att han tog en klädnypa
och satte den på, du vet, mina privata delar.
Det var nog med ett sexuellt syfte.
Som barnmisshandelsåklagare är det jobbigt för mig att höra
saker som Christian säger har hänt, varav jag vet att vissa är sanna.
Det gör ont att höra.
Det var en hemsk situation för det här barnet.
ÅR 2007 ÅTALADES ANTHONY "TRENT" BARBOUR FÖR BARNMISSHANDEL
HAN DÖMDES TILL 20 ÅRS FÄNGELSE
OCH CHRISTIAN PLACERADES HOS SINA MORFÖRÄLDRAR
Hans morföräldrar var en välkänd och respekterad familj.
De gjorde sitt bästa och gav honom ett hem,
men han led av PTSD.
Han skulle behöva bearbeta detta
under resten av sin ungdom.
Vi hoppades att det kärleksfulla hemmet han fick hos paret Sims
skulle hjälpa honom.
Jag flyttade in hos mina morföräldrar.
Ursäkta min franska, men skit samma.
Jag kan lika gärna prata om det.
Man ska inte tala illa om de döda,
men mormor var definitivt den värsta,
giftigaste personen jag nånsin mött.
Mormor utsatte mig för mentala, fysiska och sexuella övergrepp.
Hon kom in på nätterna.
Hon gjorde samma saker som Trent gjorde,
men istället för att slå mig, försökte hon orsaka smärta på andra sätt.
Hon tog tag i mina privata delar och vred om.
Hon var väldigt sadistisk i allt hon gjorde.
Mycket värre än Trent.
Det var väldigt intressant.
Det är första gången jag hör den här sortens anklagelser.
Jag avskyr att avfärda personer som säger att de blivit utsatta för övergrepp.
Men jag vet inte om jag tror på det.
Om hans mormor hade gjort nåt mot honom som gjorde att han dödade henne,
då borde han ha sagt det till sin advokat under rättegången.
CHRISTIANS SIMS FALL GICK INTE TILL RÄTTEGÅNG
HAN ERKÄNDE SIG SKYLDIG I UTBYTE MOT EN DOM PÅ 35 ÅR I FÄNGELSE
Det är chockerande att höra Christian säga att mormodern utsatt honom för övergrepp.
Om det hade kommit ut
så skulle vi ha undersökt det och tagit hänsyn till det.
Det är vad vi gör. Åklagare söker rättvisa.
Men han riktade ett vapen mot henne och sköt henne i kinden,
sköt henne rakt i ansiktet.
Jag tror
att det är hans sätt att få sig själv att må bättre
över att han sitter i fängelse för mordet.
TILL MINNE AV ANNIE LOIS SIMS
Min mamma var den bästa mamman som man kan få.
Hon var väldigt givmild och kärleksfull.
Att Christian säger att hon nånsin skulle ha behandlat honom illa
är en skandal.
Det är ett hugg i hjärtat,
ett hugg i ryggen.
Mina föräldrar gjorde allt för dig, och sen reagerar du så här.
Jag heter Laurie Geer,
och min mamma var Annie Lois Sims.
Här är en bild på mamma och pappa,
och det här är nog taget strax efter kyrkan.
Där är mamma i köket.
Ja.
Jag önskar att jag kunde ringa och fråga henne om matlagning.
När mina föräldrar först tog in Christian
så kände de: "Det här är vad vi måste göra."
Det finns inte en chans i helvetet att mamma behandlade honom illa.
Hon var inte sån, och hon skulle aldrig ha gjort nåt sånt.
De uppfostrade honom som min bror och mig.
Men han hade gått igenom nåt hemskt,
så de försökte ge honom den hjälp som han behövde och rådgivningen,
och sedan ge honom ett stabilt, kärleksfullt hem
för att hjälpa honom från den sidan.
Han saknade ingenting av det han behövde.
Första gången jag fick kännedom om Ashley var när de gick på balen tillsammans
och jag såg bilderna.
Det syntes tydligt på bilden att han verkligen gillade henne.
Men Christian förändrades när han började umgås med Ashley.
Han blev upprorisk och argumenterande,
och, du vet, sånt.
Jag tror inte att Christian skulle ha gjort nåt sånt här
om det inte vore för hans förhållande med Ashley.
Jag hatar Ashley Morrison.
Man ska inte hata folk, men det gör jag.
Jag anser att Ashley är lika skyldig som Christian.
Hon tänkte att hon kunde göra vad hon ville
utan att behöva ta konsekvenserna.
Jag visste att Ashley hade ändrat sin historia.
Hon är väldigt manipulativ.
TEXAS POLIS- OCH SÄKERHETSAVDELNING
EFTER GRIPANDET FÖRHÖRDES ASHLEY MORRISON FLERA GÅNGER
När man går till en intervju hoppas man på bästa möjliga utfall.
När jag skulle förhöra Ashley hoppades jag att hon skulle berätta
sanningen om allt som hänt
och svara på alla mina frågor.
Men får jag nånsin det jag vill? Nej.
Jag heter Stacy McNeal.
Jag jobbar som Texas Ranger i Paris i Texas.
När jag träffade Ashley
var mitt första intryck av henne
att hon såg ut som en typisk 17-årig high school-elev,
kanske lite på den omogna sidan.
Hon talade väldigt fritt och öppet
och hon valde att prata med mig
utan sin advokats närvaro.
Hon förnekade att hon visste något om
att Christians mormor var död.
Och hon hävdade
att Christian inte hade nåt gevär när han lämnade huset.
Ashley sa:
"Jag är bara en stackars rädd flickvän
som var rädd att Christian skulle göra nåt mot min familj
om jag inte följde med honom."
TVÅ VECKOR SENARE FÖRHÖRDE STACY McNEAL ASHLEY EN ANDRA GÅNG
Under det andra förhöret
försöker hon undvika att själv bli indragen i brottet,
men det hon faktiskt gör
är att bli ännu mer indragen.
I det andra förhöret hade hon ändrat mycket viktig information.
Hon erkände att hon hade hjälpt Christian att ladda ett gevär.
Det var första gången hon erkände att Christian hade ett vapen när han gick.
Och sen erkände Ashley att Christian hade berättat för henne
att det var hans avsikt att gå hem
och döda Mike och Annie Lois Sims.
Hon sa inget, hon gjorde inget.
Hon gjorde inget för att förhindra det.
De agerade tillsammans och i samråd för att begå det här brottet.
Du är en del av det här. Du är en svarande. Du är en mördare.
DEN 12 MARS 2015 ÅTALADES ASHLEY MORRISON
FÖR MORDET PÅ ANNIE LOIS SIMS GENOM TEXAS "PARTSLAG"
Man kanske tror att man inte kan åtalas för mord
om man inte var den som sköt.
I Texas, om du hjälper till på något sätt vid genomförandet av ett brott,
så är du en gärningsperson.
Du gjorde det, oavsett om du tryckte av eller inte.
Och vi ansåg att Ashley Morrison hjälpte Christian
före, under och efter brottet.
ASHLEY MORRISON FÖRNEKADE BROTTET OCH AVBÖJDE EN ÖVERENSKOMMELSE
DEN 24 JULI 2017 GICK HENNES FALL TILL RÄTTEGÅNG
Ett av de viktigaste bevisen i rättegången
var sms:en mellan Ashley Morrison och Christian Sims.
Det här är sms som skickades den 16 december 2014,
alltså två dagar före mordet.
Christian: "Jag ska till mina morföräldrar och råna dem.
Vi måste börja tidigt."
Ashley: "Ja, utan bil eller pengar."
Christian: "De finns hos mina morföräldrar."
Ashley: "Ja, jag antar det."
Christian: "Vi kan göra det ikväll."
Ashley: "Jag vet inte om hon släpper iväg mig.
Särskilt om pappa blir inblandad."
"De kan dra åt helvete. Jag ska döda din pappa."
"Okidoki."
Till följd av dessa sms
var det tydligt för oss att de planerade att åka
och råna morföräldrarna,
de skulle döda alla som de behövde.
Det står där.
"Jag ska döda din pappa." "Okidoki."
Vad var det?
Hon är en deltagare.
Jag erkände mig inte skyldig, för jag kände inte att jag var det.
Jag trodde att sanningen skulle komma ut,
och de skulle se... De skulle se mig.
Och att allt skulle bli bra och jag skulle kunna åka hem.
Men de sa att eftersom jag aldrig anmälde honom innan det hände,
när han sa vad han ville göra,
så var jag lika skyldig som om jag hade tryckt av,
trots att jag inte var den som tryckte av.
Jag visste inte att han var kapabel att döda sin mormor.
Han hade sagt det,
men som jag sa så trodde jag honom inte.
Jag förstår allt som vi hade pratat om,
men det var bara en arg och ledsen persons yrande.
Jag menar, vilken 17-årig flicka tror
att hennes 16-åriga pojkvän kommer att göra nåt sånt?
Vem förväntar sig nåt sånt?
EFTER TVÅ DAGARS RÄTTEGÅNG DÖMDE EN JURY ASHLEY MORRISON SOM SKYLDIG TILL MORD
HON DÖMDES TILL 30 ÅRS FÄNGELSE
BARA FEM ÅR MINDRE ÄN CHRISTIAN SIMS
Ärligt talat känns det lite orättvist.
För när jag tänker tillbaka
så tror jag inte att jag kunde ha gjort nåt för att rädda henne.
Jag hör Ashley säga att hon anser att det är orättvist.
Men vi åtalade henne och hon blev dömd.
Så är det med det.
Det här är bara Ashley Morrison som anpassar det som hände
så hon kan leva med sig själv.
Det är en ursäkt.
Det är nåt hon kan säga nu
för att må bättre över att hon följde med honom frivilligt.
Under rättegången sa åklagarna
att det inte fanns nåt tvivel om att Ashley Morrison deltagit i brottet.
Men det viktigaste beviset som jag bryr mig om
är Christian Sims uttalande.
"Det var bara jag. Hon hade inget med det att göra."
ASHLEY MORRISON ÖVERKLAGADE SIN DOM DIREKT EFTER DOMSLUTET
Jag heter Roland Mosher,
och jag är advokat i delstaten Texas.
Jag gjorde merparten av arbetet med Ashleys överklagande.
På ett sätt
är Ashley associerad med Christian Sims handlingar.
Hon ringde inte polisen.
Hon vägrade inte att sätta sig i bilen.
Hon följde med honom.
Men man kan hävda att hon blev tvingad.
En viktig premiss för partslagen är att man är en villig deltagare.
Om du blir tvingad är du inte en villig deltagare.
Staten menar att Ashley, en 17-årig flicka,
inte gjorde sitt yttersta för att gå emot eller motarbeta
sin känslomässigt instabila och mordiska pojkvän.
Men om din galna pojkvän kommer till din dörr och säger:
"Jag ska åka och du följer med mig och jag ska mörda folk idag,"
är det rimligt att dra slutsatsen att om du gör nåt för att reta upp honom,
eller om din familj gör nåt som gör honom upprörd,
så står de på tur.
I MARS 2019 ÖVERKLAGADE ASHLEY MORRISON SIN DOM
OCH HON BEVILJADES EN NY RÄTTEGÅNG
Den som är ansvarig för det här är Chris,
inte Ashley.
Jag tror att när folk baktalar Ashley,
är det delvis för att det finns ett uppsåt som tillskrivs henne
som jag anser är inkorrekt.
Jag heter Rycke Marshall. Jag är klinisk psykolog.
Jag gjorde en utvärdering av Ashley Morrison,
och jag har Ashleys tillstånd att diskutera det här fallet.
Jag träffade Ashley vid fyra tillfällen i totalt 12 timmar.
Hon var vänlig, men hon var traumatiserad.
Nästan barnslig i vissa avseenden.
Och hon är en person som lätt kan manipuleras.
Att en tonåring förhörs av polisen utan sin advokat närvarande
måste vara skrämmande.
Det är inte på lika villkor.
Och det är inte alls förvånande om hennes historia förändrades.
Chris sa:
"Jag kan döda båda dina föräldrar
och få det att se ut som ett mord-självmord."
Det framstod som ett verkligt hot för henne,
så hon hade inget annat val än att följa med.
Det var Chris plan.
Det var hans handlingar. Det var hans tankar.
Det var inte vad hon ville.
Jag avskyr verkligen när nån blir orättvist behandlad.
Hon hade haft en god chans till ett annat resultat
i en ny rättegång.
Men tyvärr blev det inte så.
SJU MÅNADER EFTER ÖVERKLAGANDET
AVSTOD ASHLEY MORRISON EN ANDRA RÄTTEGÅNG
OCH ERKÄNDE SIG SKYLDIG
DEN 4 MARS 2020 DÖMDES HON EN ANDRA GÅNG TILL 30 ÅRS FÄNGELSE
Jag ändrade mitt erkännande till skyldig under min andra rättegång
eftersom jag var skyldig.
Och jag är skyldig.
Oavsett hur jag tänker,
oavsett det faktum att min familj blev hotad,
oavsett de sakerna, så hade jag ett val.
Jag kunde ha försökt stoppa honom.
Jag kunde ha valt att skaffa hjälp.
Jag tar ansvar för mina val.
Jag vet inte om jag hade kunnat stoppa det,
men en stor del av mig önskar att jag hade försökt.
TRE MÅNADER EFTER FÖRSTA INTERVJUN
GICK ASHLEY MORRISON MED PÅ ATT SVARA PÅ FLER FRÅGOR
Jag fick 30 års fängelse igen.
Ärligt talat känns det orättvist, eftersom jag inte begick mordet.
Det är så jag ser på det.
Det är så jag ser det när livet glider bort mellan mina fingrar.
Men nu har jag min chans att säga sanningen.
Jag var livrädd under mina förhör med polisen.
Men jag minns väldigt tydligt att jag tänkte:
"De skulle inte tro mig om jag berättade vad som verkligen hände."
Jag ville försköna det.
Men jag önskar att jag hade sagt sanningen från början,
för nu kommer alla att undra vilket som är sanningen.
När jag skulle förhöra Ashley,
mellan första och andra förhöret,
hade hon ändrat mycket viktig information.
Hon erkände att hon hjälpte Christian att ladda ett gevär.
Och sen erkände Ashley att Christian hade berättat för henne
att det var hans avsikt att döda Mike och Annie Lois Sims.
Jag gick inte till hans morföräldrars hus.
Jag begick inte mordet.
Jag hjälpte honom inte att ladda geväret.
Det låg kulor på marken,
och han ville att jag skulle ta upp dem och räkna dem.
Och det var det enda jag gjorde.
När jag ser tillbaka nu,
borde jag inte trott nåt annat än att han skulle skada nån.
Det är vad alla tror. Men samtidigt
tror man inte att nån är kapabel till nåt sånt,
särskilt inte någon du älskar, någon som du är kär i.
Det var väldigt tydligt att Ashley Morrison hjälpte Christian
före, under och efter brottet.
De skulle döda alla som de behövde.
Christian: "Jag ska döda din pappa."
Ashley: "Okidoki."
"Jag ska döda din pappa." "Okidoki."
Vad var det?
Hon är en deltagare.
De där sms:en ser hemska ut. Jag förstår det.
Jag förstår hur illa det är från utsidan
och hur illa det ser ut.
Men jag vet att jag avfärdade Christian.
Varje gång jag skrev "okej" eller "okidoki"
så var det mitt sätt att säga "ja ja".
Jag tog honom inte på allvar.
Men det blev allvarligt.
Jag ångrar verkligen
att jag inte försökte stoppa honom.
Och om jag fick säga nåt till familjen Sims, skulle jag säga
trots att det inte kompenserar nåt, att jag verkligen är ledsen.
Men jag kan samtidigt inte ta ansvar för det han gjorde.
Jag anser att jag borde sitta i fängelse för min inblandning.
Ja.
Anser jag att jag skulle ha fått 30 år för min inblandning?
Nej.
Eftersom mannen som tryckte av
och kom på att planen fick bara 35 år.
CHRISTIAN SIMS GICK OCKSÅ MED PÅ ATT SVARA PÅ FLER FRÅGOR
Jag sköt min mormor för att hon hade slagit och antastat mig som barn.
Jag hade inte gjort det av nån annan anledning.
Men det fanns liksom ingen plan.
Om jag ska vara ärlig, så är jag en otroligt intelligent individ.
Jag säger det inte för att låta som en skitstövel,
men om jag hade planerat det så hade det sett helt annorlunda ut.
Anledningen till att jag inte nämnde de tidigare övergreppen
är för att jag inte trodde att jag skulle bli trodd.
Att Christian säger att hon nånsin skulle ha behandlat honom illa
är en skandal.
Och hon skulle aldrig ha gjort nåt sånt.
Det är ett hugg i hjärtat,
ett hugg i ryggen.
Mina föräldrar gjorde allt för dig,
och sen reagerar du så här.
Jag kan inte göra eller säga nåt som övertygar nån.
De var inte där. De behövde inte uppleva det.
Och om jag ska vara ärlig
så känner jag ingen ånger över att hon är död.
Jag tycker att hon förtjänade mycket värre än vad hon fick.
Jag bara avskyr att det var jag som gjorde det.
Jag vet inte vad Ashley trodde.
Det jag tror att hon har berättat för er
är nog en del sanning mixat med en massa skitsnack.
Hon pratar om att hon är rädd för mig och sånt.
Jag behandlade henne som en prinsessa.
Jag gjorde aldrig nåt för att skada henne.
Jag tvingade henne inte till nåt.
Undertexter: Sarah Wallin Bååth