‫כשהייתי ילד,‬
‫סבא שלי הביא הביתה רובה ציד.‬
‫ואני זוכר שהמחשבה הראשונה שעברה לי בראש‬
‫הייתה, "לעזאזל, יהיה הרבה יותר קל בחיים‬
‫"אם פשוט אהרוג אותה ואגמור אם זה."‬
‫אבל זאת הייתה רק מחשבה.‬
‫אתם יודעים, זאת הייתה רק מחשבה.‬
‫- יש נכון להיום יותר מ-160,000 רוצחים‬ ‫המרצים עונשי מאסר בבתי כלא אמריקאיים. -‬
‫- מתוכם, יותר מ-20,000‬ ‫היו בני נוער כשביצעו את העבירה. -‬
‫הלוואי שיכולתי לחזור אחורה‬ ‫ולהגיד לעצמי לא לעשות את זה.‬
‫- חדרים חדשים -‬
‫לעשות פחות או יותר כל דבר חוץ מזה.‬
‫ואני שונא את העובדה שזה השפיע‬ ‫על הרבה אנשים בהרבה דרכים שליליות.‬
‫במיוחד על אשלי.‬
‫אלו סיפוריהם של אסיר מספר 02313973‬
‫ואסיר מספר 02097700.‬
‫אובדן חייו של הקורבן שלנו מכביד עליי.‬
‫ואני לא חושבת‬ ‫שהתגברתי באופן מלא על מה שקרה, עד היום.‬
‫אבל אני לא באמת רוצחת,‬
‫וזה תואר שאיאלץ לשאת איתי עד סוף חיי.‬
‫כולנו יכולים להיות אנשים מסוכנים.‬
‫אנשים אומרים שאתה מפלצת.‬
‫אני לא יושב פה וטוען שאני חף מפשע.‬
‫רצחתי מישהו בדם קר.‬
‫- אני רוצח -‬
‫- אובדן התמימות -‬
‫- פאריס, טקסס -‬
‫כשמישהו דופק לך בדלת אחרי חצות,‬
‫משהו לא בסדר.‬
‫אשתי הייתה מודאגת.‬
‫ובדיעבד, כנראה שהיא צדקה.‬
‫- ריי נול‬ ‫תושב פאריס -‬
‫כשפתחתי את הדלת, זוג צעיר עמד שם.‬
‫היה להם קר והם היו רטובים.‬
‫הם אמרו לי שיש להם בעיות במכונית.‬
‫אז אמרתי להם שאסיע אותם כמה קילומטרים,‬ ‫עד למקום אליו הם רצו להגיע.‬
‫מה שקרה אחר כך‬ ‫היה לגמרי מעבר ליכולת ההבנה שלי.‬
‫- תמונות מזירת הפשע -‬
‫לא יכולתי לדמיין שהם מסוגלים לדבר כזה.‬
‫שמי אשלי מוריסון,‬ ‫ונגזר עליי מאסר של 30 שנה.‬
‫הייתי בת 17 כשנעצרתי.‬
‫שמי כריסטיאן סימס.‬
‫אני מרצה מאסר של 35 שנה‬ ‫על רצח ממדרגה ראשונה.‬
‫הייתי בן 16 כשנעצרתי.‬
‫- כריסטיאן סימס ואשלי מוריסון‬ ‫הורשעו ברצח אנני לויס סימס בשנת 2014. -‬
‫הרבה דברים הכבידו עליי בחיי.‬
‫- כלא לות'ר יוניט, טקסס -‬
‫זה היה יותר מדי.‬
‫לא עמדתי בזה יותר.‬
‫לכל אחד יש נקודת שבירה,‬ ‫ואני חושב שזאת הייתה שלי.‬
‫- יחידת ויליאם פ' הובי, טקסס -‬
‫כשאני מביטה לאחור,‬
‫אני מרגישה תחושת אובדן גדולה מאוד.‬
‫ותמיד עולה השאלה של,‬
‫"מה אם?"‬
‫- בשנת 2008 אשלי מוריסון‬ ‫עברה עם משפחתה לפאריס, טקסס. -‬
‫- ברוכים הבאים למרכז העיר ההיסטורי‬ ‫פאריס טקסס -‬
‫עברנו לטקסס כשהייתי בת 11.‬
‫- אולם קולנוע קהילתי -‬
‫- קניון עתיקות -‬
‫זאת הייתה עיירה קטנה.‬
‫דורות שלמים של אנשים גדלו שם.‬
‫ובבית הספר שבו למדנו‬
‫תמיד הייתי מאוד שקטה וביישנית.‬
‫הייתי מאוד חסרת ביטחון.‬
‫אז כן, אני מניחה שהייתי סוג של חנונית.‬
‫בהחלט סבלתי מבריונות.‬
‫אבל התזמורת נתנה לחיי תכלית.‬
‫הצלחתי להיות מנהיגה במדור שלי.‬
‫כמעט כל החברים שלי היו בתזמורת, כן.‬
‫- כריסטיאן סימס הצטרף לתזמורת בית הספר‬ ‫שנה אחרי אשלי. -‬
‫אני וכריסטיאן הכרנו‬ ‫כי שנינו ניגנו בקלרינט.‬
‫ובהתחלה הוא היה מאוד לא ידידותי.‬
‫הוא לא דיבר עם אף אחד, לא היו לו חברים.‬
‫ואני זוכרת שאהבתי את המסתורין שבזה,‬
‫את העובדה שהוא נתן רושם של מישהו שלא...‬
‫מישהו שכמעט בלתי אפשרי לגעת בו,‬ ‫כי אף אחד לא ידע עליו שום דבר.‬
‫זה משך אותי אליו יותר.‬
‫- א' ל' לות'ר -‬
‫כנער, הייתי מאוד מופנם.‬
‫גרתי עם סבא וסבתא שלי,‬
‫ואם לדבר בכנות, שנאתי את זה.‬
‫זה לא היה מהנה.‬
‫סבתא שלי לא הייתה מאוד...‬
‫איך לנסח את זה?‬
‫היא הייתה מאוד נוקשה.‬
‫היא, אם לומר את האמת,‬
‫יצאה מגדרה כדי להרוס כמה חברויות שיצרתי.‬
‫אז אף פעם לא נתתי לעצמי‬ ‫להתקרב מאוד לאנשים,‬
‫כי תמיד הרחקתי את עצמי בכוונה.‬
‫אבל אפשר לומר שאשלי‬ ‫סוף סוף גרמה לי להרגיש שמקבלים אותי.‬
‫הייתי בכיתה ו' כשהכרתי את אשלי מוריסון.‬
‫היא הייתה בכיתה ז'.‬
‫היא הייתה ילדה יפה.‬
‫לא יודע אם לקרוא לזה כימיה.‬
‫זה היה מצחיק, הייתה בינינו יריבות כלשהי.‬
‫היא סימסה לי, ומשם זה המשיך.‬
‫- יחידת ויליאם פ' הובי‬ ‫מחלקת הכליאה של טקסס -‬
‫כשהכרתי אותו יותר,‬
‫כריסטיאן סיפר לי‬ ‫על כך שסבא וסבתא שלו אימצו אותו‬
‫כי החיים שלו בבית לא היו בסדר,‬ ‫וההורים שלו לא היו יכולים לטפל בו.‬
‫ולכן הוא אף פעם לא הרגיש שהוא שייך.‬
‫הוא סיפר לי על סבא וסבתא שלו,‬ ‫ועל כך שהוא לא ממש מאושר.‬
‫גם לי ולאימא שלי‬ ‫לא הייתה מערכת יחסים טובה במיוחד.‬
‫אבל הוא גרם לי להרגיש‬ ‫כאילו סוף סוף פגשתי מישהו שמבין אותי.‬
‫והיה ממש נחמד להרגיש לגמרי מובנת,‬ ‫לראשונה בחיי.‬
‫אני חושבת שהרגע הזה‬
‫הוא הרגע בו התאהבתי בו.‬
‫היינו אובססיביים זה לזה.‬
‫במבט לאחור, זה כאילו שבכלל לא הייתי עצמי.‬ ‫הייתי מעין שלוחה שלו.‬
‫לא משנה מה רציתי, מה חשבתי...‬
‫הכול וכל דבר בשבילו. והייתי בסדר עם זה.‬
‫בסופו של דבר זה ניצת מהר למדי.‬
‫היינו מתראים בכל יום.‬
‫אני מניח שמכיוון שהתאהבתי,‬ ‫או מה שזה לא היה, נתתי לה להיכנס,‬
‫התקרבתי אליה, דיברתי איתה על דברים‬ ‫שלא דיברתי עליהם עם אף אחד.‬
‫סביר להניח שזה מה שמשך אותנו זה לזה.‬
‫ניסינו למצוא נחמה זה בזה.‬
‫לילה אחד אימא שלי ואני‬ ‫נכנסנו לוויכוח ממש רציני,‬
‫והאינסטינקט הראשוני שלי‬ ‫היה לספר לכריסטיאן,‬
‫כי הוא יגן עליי, הוא יהיה שם בשבילי.‬
‫הוא ואני נפגשנו והמצאנו סיפור‬
‫כדי שהוא יוכל לעבור לגור איתי,‬
‫כי חשבתי שהוא יוכל להגן עליי.‬
‫- באוקטובר 2014‬ ‫כריסטיאן עבר לגור עם אשלי בבית הוריה. -‬
‫- הם היו בני 16 ו-17 באותו זמן. -‬
‫בהתחלה היה מעולה.‬
‫אבל לא ידעתי על מצב בריאותו הנפשית‬ ‫לפני שהוא עבר לגור איתי ועם המשפחה שלי.‬
‫אני לא חושבת שלגמרי הבנתי את זה.‬
‫דברים קטנים היו מכעיסים אותו נורא.‬
‫הוא היה מתעצבן ליד האחיות שלי,‬
‫במיוחד ליד האחות הכי צעירה,‬ ‫שהייתה רק בת שלוש בזמנו.‬
‫והוא הביא איתו אקדחים לבית.‬
‫זה הפך את המצב למפחיד.‬
‫בהתחלה היה מעולה.‬
‫מן הסתם, לא הייתה לי שם את סבתא שלי‬ ‫שתהפוך את חיי לגיהינום.‬
‫אבל נראה שככל שעבר הזמן,‬
‫העניינים הפכו להיות פחות חלקים.‬
‫היה נראה שהכול מידרדר ומחמיר,‬
‫ורק רציתי להתרחק מזה.‬
‫אז פתאום חשבתי,‬ ‫"זין על זה. אני פשוט אעזוב".‬
‫אמרתי לאשלי, "היי,‬ ‫אני לא יודע אם תרצי לבוא איתי,‬
‫"אבל אני עוזב."‬
‫והיא אמרה, "אני רוצה לבוא איתך".‬
‫אמרתי לה...‬
‫טוב...‬
‫בכל מקרה, בסוף היא החליטה לבוא איתי.‬
‫הייתה לנו תוכנית אחת, שהייתה לברוח ביחד.‬
‫עניינים טיפוסיים של בני נוער.‬
‫אבל התוכנית השתנתה.‬
‫הוא דיבר על כך‬ ‫שהוא רוצה להרוג את סבא וסבתא שלו,‬
‫לגנוב מהם הכול,‬
‫ושנתחיל חיים משלנו בלי חוקים, בלי סמכות.‬
‫זה לא היה בסדר מבחינתי.‬
‫האם האמנתי לו?‬
‫לא ממש.‬
‫אבל אני רק זוכרת‬ ‫שבשלב הזה כבר לא הייתי ממש מאושרת‬
‫מלהיות איתו.‬
‫אבל הוא הכניס לזה‬ ‫את המשפחה שלי ואיים עליהם.‬
‫כשהוא אמר, "טוב, אם פשוט אסלק‬ ‫את הסיבה שבגללה לא תבואי איתי,‬
‫"אז את תבואי איתי ככה או ככה",‬ ‫בכל מקרה, בעיקרון.‬
‫באותה נקודה כבר לא היה חשוב‬ ‫אם האמנתי לו או לא,‬
‫כי לא התכוונתי לקחת את הסיכון‬
‫של לא להאמין שהוא מסוגל לעשות משהו כזה,‬
‫ולטעות.‬
‫אני באמת לא זוכרת איך היום ההוא התחיל.‬
‫אני זוכרת שארזתי את התיקים שלי...‬
‫ואימא שלי נכנסה לחדר שלי‬ ‫ושאלה אותי מה קורה.‬
‫ואני זוכרת שבכיתי ואמרתי לה,‬
‫"אני חייבת לצאת מהבית.‬ ‫אנחנו עוברים דירה, אנחנו עוזבים."‬
‫וכשהתקרבתי לדלת, אימא שלי דחפה אותי החוצה.‬
‫היא לקחה את המפתחות ואת הטלפון שלי.‬
‫כבר לא הייתי חוזרת.‬ ‫הייתי גמורה במשפחה הזאת.‬
‫- זמן קצר אחרי חצות ב-17 בדצמבר 2014,‬ ‫אשלי עזבה את בית משפחתה יחד עם כריסטיאן. -‬
‫אז התחלנו ללכת.‬
‫היה לילה.‬
‫הלכנו הרבה זמן.‬
‫בסופו של דבר הגענו לבית...‬
‫שדפקנו על הדלת שלו וביקשנו הסעה.‬
‫האיש הזה הסיע אותנו‬
‫למקום קרוב לבית של סבא וסבתא של כריסטיאן.‬
‫זמן קצר אחרי עלות השחר,‬
‫השניים התקרבו לביתה של דודה של כריסטיאן,‬ ‫שגרה גם היא באזור.‬
‫אף אחד לא היה בבית.‬
‫הלכנו לבית של דודה שלי.‬
‫הדלת נעולה.‬
‫אני שובר את המחיצה,‬ ‫פותח את החלון, ואנחנו נכנסים.‬
‫אני מחפש בבית, ומוצא את הרובה.‬
‫אני בודק את כל הכדורים, ומחזיר אותו.‬
‫אני אומר לאשלי,‬ ‫"היי, אני אחזור עוד רבע שעה. פשוט חכי פה".‬
‫ואני יוצא.‬
‫כריסטיאן לקח את הרובה‬ ‫והלך לבית של סבא וסבתא שלו.‬
‫הוא השאיר את אשלי מאחור.‬
‫אני הולך לבית של סבא וסבתא שלי.‬
‫אני רואה את סבתא שלי בתוך הבית.‬
‫אני לוקח כמה אבנים משביל הגישה עם החצץ.‬
‫וזרקתי את האבנים על הגיגית מאחור,‬ ‫בניסיון לגרום לה לצאת החוצה.‬
‫אני לא יודע. זה...‬
‫אז,‬
‫היא יצאה. ברגע שהיא הסתכלה עליי, יריתי.‬
‫בסוף התקרבתי אליה.‬
‫היא עדיין רעדה,‬
‫אז חשבתי, "אולי היא עדיין חיה",‬
‫ויריתי בה שוב בחלק האחורי של הראש.‬
‫"פישלתי."‬
‫זה היה הדבר הראשון שעבר לי בראש. "פישלתי.‬
‫"מה עשיתי?"‬
‫- אחרי שירה בסבתו, כריסטיאן חזר לאשלי. -‬
‫הוא חזר והתנהג בטירוף.‬
‫באותו רגע ידעתי שמשהו לא בסדר, שקרה משהו.‬
‫הוא נופף ברובה ואמר, "מהר,‬ ‫תביאי את הדברים שלנו, תיכנסי למכונית".‬
‫הוא צרח עליי שאני לא זזה מספיק מהר.‬
‫הייתי מבולבלת.‬
‫הוא אמר לי שהוא הרג את סבתא שלו.‬
‫אני לא חושבת‬ ‫שלגמרי הבנתי את זה ברגע הראשון,‬
‫או אפילו רגע אחר כך.‬
‫הוא אמר לי,‬ ‫אבל כמו שאמרתי, לא ממש האמנתי לו.‬
‫אני לא יודעת באיזה רגע בדיוק‬ ‫המוח שלי החליט לכבות את עצמו,‬
‫תוך כדי שהכול קרה.‬
‫זו הייתה כמו מציאות‬ ‫שלא יכולתי להתמודד איתה.‬
‫כל מה שהוא אמר לעשות, עשיתי בלי להסס.‬
‫לרגע לא חשבתי להציל את עצמי.‬
‫ואני לא יודעת‬ ‫למה אף פעם לא חשבתי לעשות את זה.‬
‫- השניים גנבו את המכונית‬ ‫של סבתא של כריסטיאן וברחו. -‬
‫- ארבע שעות לאחר מכן,‬ ‫סבא של כריסטיאן מצא את אשתו מתה. -‬
‫- אין חדרים פנויים -‬
‫- אשלי וכריסטיאן נעצרו יום לאחר מכן. -‬
‫- הם נסעו יותר מ-320 קילומטר‬ ‫למוטל באוקלהומה. -‬
‫מייד אמרתי לשוטר שאני עשיתי הכול,‬ ‫שאין לה שום קשר לזה.‬
‫אם לדבר בכנות,‬ ‫היא צופה תמימה מן הצד בכל הסיפור.‬
‫כאילו, היא...‬
‫בהחלט לא מגיע לה לשבת בכלא בגלל הטעות שלי.‬
‫אין ממש מילים שיתארו את ההרגשה‬ ‫של להתעורר בוקר אחד‬
‫בידיעה שישבת ליד רוצח‬ ‫באוטובוס ההסעה לבית הספר.‬
‫עד היום אני מתקשה להבין את זה.‬
‫אבל אני חושב‬
‫שאם אשלי לא הייתה בתמונה,‬ ‫זה לא היה קורה מלכתחילה.‬
‫אני אריק שלטון,‬
‫ולמדתי בבית הספר‬ ‫עם אשלי מוריסון וכריסטיאן סימס.‬
‫- אריק שלטון‬ ‫אופוניום - תזמורת כלי נשיפה -‬
‫הכרתי את כריסטיאן 12-13 שנה.‬
‫הייתי מתאר את כריסטיאן כאדם פרטי.‬
‫אפשר היה לראות שהוא ילד מאוד אינטליגנטי.‬
‫חכם, שקדן.‬
‫הוא פשוט לא היה מאוד חברותי.‬
‫אין ספק שכריסטיאן‬ ‫התמודד עם כמה שדים מעברו.‬
‫אבל הציונים שלו בבית הספר היו טובים,‬
‫ורק משיחה איתו אפשר היה להבין שיש לו עתיד,‬
‫שיש לו תוכנית, שהוא בדרך לאנשהו.‬
‫אשלי הייתה מבוגרת בשנה מכריסטיאן וממני.‬
‫ובתיכון, פער גילים של שנה הוא ענק.‬
‫דינמיקת הכוח ביניהם הייתה‬
‫שהוא היה מנשק את הקרקע שעליה היא דרכה.‬
‫אם היא הייתה מבקשת ממנו לקפוץ מצוק,‬
‫לא רק שהוא היה קופץ,‬ ‫הוא גם היה שואל אותה מה ללבוש כשהוא קופץ.‬
‫קשה לדבר על מה שקורה מאחורי דלתיים סגורות,‬ ‫כי מן הסתם אני לא יודע ב-100 אחוז,‬
‫אבל ראיתי איך הייתה מערכת היחסים ביניהם.‬
‫מה שהיא רצתה, קרה.‬
‫אבל פתאום, כשקורה משהו רע כזה,‬
‫משהו שמענישים עליו,‬
‫היא אומרת שלא הייתה לה שום מעורבות.‬
‫זה מה שבולט בעיניי.‬
‫- בית המשפט מחוז לאמאר -‬
‫מהתחלה הסתכלנו על זה כתיק‬
‫בו מעורבים שני בני אדם.‬
‫אבל אחת השאלות הקשות עבורי היא,‬ ‫"למה זה קרה?"‬
‫לא מצאתי שום מניע ברור.‬
‫אני ג'יל דרייק,‬
‫והייתי עוזרת תובע מחוזי‬ ‫כאן במחוז לאמאר, טקסס‬
‫כשהרצח הזה התבצע.‬
‫הייתי מעורבת בתיק מהתחלה.‬
‫כשהגיע הדיווח וגילינו שמדובר במשפחת סימס,‬
‫כולנו אמרנו, "אלוהים, כריסטיאן סימס.‬ ‫הוא היה קורבן בתיק אחר בעבר",‬
‫והזיכרונות התחילו להציף אותנו שוב.‬
‫כריסטיאן היה קורבן‬ ‫בתיק התעללות פיזית בילד בשנת 06'.‬
‫זה היה מקרה איום למדי.‬
‫חבר של אימא שלו התעלל פיזית,‬ ‫ואולי גם מינית, בכריסטיאן סימס‬
‫כשכריסטיאן היה בן שמונה.‬
‫אימא שלי הכירה איזה בחור.‬
‫קראו לו אנתוני טרנטון ברבר.‬ ‫אני זוכר את השם שלו.‬
‫לא יודע, קצת קשה לדבר על זה.‬
‫הוא היה מה שנקרא מטורף.‬
‫בסוף קרו כל מיני דברים.‬
‫זאת אומרת, מכות, כל מיני דברים כאלה.‬
‫פחדתי, הרטבתי במיטה,‬
‫ואחד הפתרונות שלו לזה היה לקחת אטב‬
‫ולשים אותו על האיברים הפרטיים שלי.‬
‫אני מניח שאפשר לקרוא לזה מיני.‬
‫כתובעת בתיקי התעללות בילדים,‬ ‫קשה לי מאוד לשמוע‬
‫את הדברים שכריסטיאן אומר שקרו לו,‬ ‫שחלקם אני יודעת שהם נכונים.‬
‫וכואב לי לשמוע את זה.‬
‫- האטו‬ ‫ילדים משחקים -‬
‫זה היה מצב נורא לילד להיות בו.‬
‫- ביולי 2007 תבע משרדה של ג'יל דרייק‬ ‫את אנתוני "טרנטון" ברבר על התעללות בילד. -‬
‫נגזר עליו עונש מאסר של 20 שנה,‬
‫וכריסטיאן הועבר למשמורת של סבו וסבתו.‬
‫המשפחה של סבא וסבתא שלו‬ ‫הייתה מאוד מוכרת ומאוד מכובדת.‬
‫והם עשו כמיטב יכולתם, ונתנו לו בית,‬
‫אבל היה ברור שהילד הזה‬ ‫יסבול מהפרעת דחק פוסט-טראומטית,‬
‫שהוא יצטרך לטפל בבעיות האלה‬
‫לכל אורך שנות גיל ההתבגרות שלו.‬
‫וקיווינו שהשהות בבית אוהב עם משפחת סימס‬ ‫תעניק לו את העזרה הזאת.‬
‫אז אני עובר לגור עם סבא וסבתא שלי.‬
‫וסליחה על השפה, אבל זין על זה.‬
‫עדיף שכבר אדבר על זה.‬
‫לא אמורים לדבר רעה על המתים,‬
‫אבל סבתא שלי הייתה ללא ספק‬ ‫האדם הכי רעיל שהכרתי אי פעם.‬
‫סבתא שלי התעללה בי נפשית, פיזית ומינית.‬
‫היא הייתה נכנסת מאוחר בלילה.‬ ‫היא הייתה עושה פחות או יותר מה שטרנט עשה,‬
‫רק שבמקום להכות אותי וכאלה,‬ ‫היא ניסתה להכאיב לי בדרכים אחרות.‬
‫היא הייתה תופסת אותי‬ ‫באיברים הפרטיים שלי ומסובבת.‬
‫אני לא יודע, היא הייתה ממש סדיסטית‬ ‫בדברים שהיא הייתה עושה.‬
‫הרבה יותר גרועה מטרנט.‬
‫טוב, זה היה מעניין מאוד.‬
‫זאת הפעם הראשונה שאני שומעת האשמות כאלה.‬
‫אני לא אוהבת להתייחס בביטול‬ ‫לאדם שטוען שעבר התעללות.‬
‫אני יכולה להגיד‬ ‫שאני לא בטוחה שאני מאמינה לזה.‬
‫אם סבתא שלו עשתה לו משהו‬ ‫שגרם לו להרוג אותה,‬
‫אז בטוח היה חשוב לו‬ ‫לספר על כך לעורך הדין שלו במשפט.‬
‫- התיק של כריסטיאן סימס לא הגיע למשפט. -‬
‫- במקום זאת, הוא הודה באשמה‬ ‫בתמורה לעונש מאסר של 35 שנה. -‬
‫מזעזע אותי לשמוע את כריסטיאן‬ ‫אומר שסבתא שלו התעללה בו.‬
‫אם המידע הזה היה מתגלה,‬
‫אין ספק שהיינו חוקרים את העניין יותר לעומק‬ ‫ומתחשבים בו בשיקולינו.‬
‫זה מה שאנחנו עושים. תובעים מחפשים צדק.‬
‫אבל הוא כיוון עליה רובה וירה בה בלחי,‬ ‫ירה בה ישר בפנים.‬
‫ועבורי,‬
‫זאת הדרך שלו לגרום לעצמו להרגיש טוב יותר‬
‫על כך שהוא יושב בכלא כי הוא רצח אותה.‬
‫- לזכרה של אנני לויס סימס האהובה -‬
‫אימא שלי הייתה האימא הכי טובה שאפשר לקבל.‬
‫היא הייתה מלאת נתינה ואהבה.‬
‫זה שכריסטיאן בכלל אומר‬ ‫שאימא שלי התייחסה אליו בצורה לא ראויה‬
‫זה פשוט מרתיח.‬
‫זאת פשוט עוד דקירה בלב,‬
‫דקירה בגב, ש...‬
‫ההורים שלי עשו את כל זה בשבילך,‬ ‫וככה אתה מגיב.‬
‫אני לורי גיר,‬
‫ואימא שלי הייתה אנני לויס סימס.‬
‫הנה תמונה של אימא שלי ואבא שלי,‬
‫שכנראה צולמה ישר אחרי הכנסייה.‬
‫הנה אימא שלי במטבח.‬
‫כן.‬
‫הלוואי שיכולתי להתקשר אליה היום‬ ‫ולשאול אותה על בישול.‬
‫כשההורים שלי קיבלו את כריסטיאן לבית שלהם,‬
‫העמדה הייתה ב-100 אחוז,‬ ‫"זה מה שאנחנו צריכים לעשות".‬
‫ואין סיכוי שאימא שלי‬ ‫אי פעם התייחסה אליו בצורה לא ראויה.‬
‫זו לא מי שהיא הייתה,‬ ‫וזה לא משהו שהיא אי פעם הייתה עושה.‬
‫הם גידלו אותו כמו שהם גידלו את אחי ואותי.‬
‫אבל הוא עבר דברים איומים,‬
‫אז הם ניסו להעניק לו‬ ‫את העזרה שהוא היה זקוק לה, וייעוץ,‬
‫ולספק לו בית יציב ואוהב,‬
‫שיעזור לו בהיבט הזה.‬
‫אף פעם לא היה משהו שהוא היה צריך ולא קיבל.‬
‫הפעם הראשונה ששמעתי על אשלי‬ ‫הייתה כשהם הלכו ביחד לנשף הסיום,‬
‫וראיתי את התמונות.‬
‫אפשר היה להבין מהתמונה‬ ‫שהוא היה ממש בקטע שלה.‬
‫אבל מהרגע שאשלי הצטרפה,‬ ‫כריסטיאן השתנה לגמרי.‬
‫הוא הפך להיות מרדן ווכחן, דברים כאלה.‬
‫אני פשוט לא מאמינה‬ ‫שכריסטיאן היה עושה דבר כזה‬
‫אם הוא לא היה מכיר את אשלי‬ ‫ונכנס איתה למערכת יחסים.‬
‫אני שונאת את אשלי מוריסון.‬
‫לא אמורים לשנוא אנשים, אבל אני שונאת.‬
‫אני מאמינה שאשלי‬ ‫אשמה לא פחות מכריסטיאן, ב-100 אחוז.‬
‫היא חשבה שהיא יכולה לעשות מה שהיא רוצה,‬
‫ושהיא לא תצטרך לשאת בהשלכות.‬
‫אני יודעת שאשלי שינתה את הסיפור שלה.‬
‫אני חושבת שהיא מאוד מניפולטיבית.‬
‫- מחלקת בטיחות הציבור של טקסס -‬
‫- בעקבות מעצרה, אשלי מוריסון‬ ‫עברה מספר חקירות במשטרה. -‬
‫כשאתה נכנס לחקירה,‬ ‫אתה תמיד מקווה לתוצאה הטובה ביותר.‬
‫וכשעמדתי לחקור את אשלי,‬ ‫קיוויתי שהיא תספר לי‬
‫את האמת המוחלטת לגבי כל מה שקרה,‬
‫ושתענה על כל שאלה שאשאל אותה.‬
‫אבל האם מתישהו‬ ‫אני מקבל את מה שאני רוצה? לא.‬
‫אני סטייסי מק'ניל.‬
‫אני טקסס ריינג'ר שעובד בפאריס, טקסס.‬
‫- מחלקת בטיחות הציבור של טקסס -‬
‫כשפגשתי את אשלי לראשונה,‬
‫הרושם הראשוני שלי ממנה‬
‫היה שהיא נראית‬ ‫כמו תלמידת תיכון טיפוסית בת 17,‬
‫אולי מעט לא בוגרת.‬
‫היא דיברה מאוד בחופשיות ובפתיחות,‬
‫והיא בחרה לדבר איתי ללא נוכחות עורך דינה.‬
‫היא הכחישה שבכלל ידעה באותו זמן‬
‫שסבתא של כריסטיאן מתה.‬
‫והיא הצהירה‬
‫שכריסטיאן לא לקח איתו רובה‬ ‫כשהוא יצא מהבית.‬
‫אשלי אמרה,‬
‫"אני בסך הכול חברה מסכנה ומפוחדת,‬
‫"ופחדתי שכריסטיאן יעשה משהו למשפחה שלי‬
‫"אם לא אשתף איתו פעולה."‬
‫- שבועיים לאחר מכן,‬ ‫סטייסי מק'ניל חקר את אשלי בפעם השנייה. -‬
‫- חדר חקירות -‬
‫בחקירה השנייה‬
‫היא מנסה לא לערב את עצמה בעבירה פלילית,‬
‫אבל מה שהיא עושה בסוף‬
‫זה רק לערב את עצמה באופן עמוק יותר.‬
‫בחקירה השנייה היא שינתה הרבה מידע חיוני.‬
‫היא הודתה שעזרה לכריסטיאן לטעון רובה.‬
‫זאת הייתה הפעם הראשונה שהיא הודתה‬ ‫שלכריסטיאן היה כלי נשק כשהוא יצא.‬
‫ואז אשלי הודתה שכריסטיאן אמר לה‬
‫שהוא מתכוון ללכת לבית‬ ‫של מייק ואנני לויס סימס ולהרוג אותם.‬
‫- תמונות מזירת הפשע -‬
‫היא לא אמרה לאף אחד, היא לא פעלה,‬
‫היא לא עשתה דבר כדי לנסות למנוע את זה.‬
‫הם עבדו ביחד כדי לבצע את העבירה הזאת.‬
‫אין ספק שאת חלק מזה. את נאשמת, את רוצחת.‬
‫ב-12 במרץ 2015,‬ ‫אשלי מוריסון הואשמה ברצח אנני לויס סימס,‬
‫תחת "חוק המשתתפים" בטקסס.‬
‫אנשים עשויים לחשוב,‬
‫"אוקיי, לא תוכלו להאשים אותי ברצח,‬ ‫אלא אם אני הייתי היורה."‬
‫ובכן, בטקסס, אם אתם עוזרים‬ ‫באופן כלשהו לביצוע פשע,‬
‫אתם נחשבים למבצעים.‬
‫עשיתם את זה, בין אם לחצתם על ההדק או לא.‬
‫ואנחנו האמנו שאשלי מוריסון סייעה לכריסטיאן‬
‫לפני, במהלך ואחרי הפשע.‬
‫- אשלי מוריסון הכחישה שהייתה משתתפת מרצון‬ ‫וסירבה להסדר טיעון. -‬
‫- ב-24 ביולי 2017, התיק שלה הגיע למשפט. -‬
‫אחת הראיות המרכזיות במשפט‬
‫הייתה חלופת הסמסים‬ ‫בין אשלי מוריסון לכריסטיאן סימס.‬
‫אלה סמסים מ-16 בדצמבר 2014,‬
‫כלומר יומיים לפני הרצח.‬
‫כריסטיאן: "אלך לבית של סבא וסבתא שלי‬ ‫ואגנוב מהם הכול.‬
‫"אני מניח שנצטרך להתחיל מוקדם."‬
‫אשלי: "כן, בלי מכונית או כסף".‬
‫כריסטיאן: "או שכן,‬ ‫כל אלה עם סבא וסבתא שלי".‬
‫אשלי: "כן, אני מניחה".‬
‫כריסטיאן: "אפשר לעשות את זה הלילה".‬
‫אשלי: "אני לא יודעת‬ ‫אם היא תיתן לי ללכת או לא.‬
‫"במיוחד אם אבא יתערב."‬
‫כריסטיאן: "שיזדיינו.‬ ‫אני אהרוג את אבא שלך".‬
‫אשלי: "בסדר גמור".‬
‫כתוצאה מאותם סמסים,‬
‫היה לנו מאוד ברור שהם תכננו לעזוב,‬
‫שהם התכוונו לשדוד את הסבא והסבתא,‬
‫ושהם יהרגו את מי שיצטרכו להרוג.‬
‫הכול שם.‬
‫"אני אהרוג את אבא שלך."‬
‫"בסדר גמור."‬
‫מה זה היה?‬
‫היא משתתפת.‬
‫לא הודיתי באשמה, כי לא הרגשתי שהייתי אשמה.‬
‫חשבתי שהאמת תצא לאור,‬
‫ושהם יראו... שהם פשוט יראו אותי.‬
‫ו...‬
‫שהכול יהיה בסדר, ושאוכל לחזור הביתה.‬
‫אבל הם אמרו שמכיוון‬ ‫שלא דיווחתי עליו לפני שזה קרה,‬
‫אחרי שהוא אמר לי מה הוא רוצה לעשות,‬ ‫אני אשמה כאילו לחצתי על ההדק,‬
‫אפילו שלא אני לחצתי על ההדק.‬
‫לא ידעתי שהוא באמת מסוגל‬ ‫להרוג את סבתא שלו.‬
‫זאת אומרת, הוא אמר לי,‬
‫אבל כמו שאמרתי, לא באמת האמנתי לו.‬
‫אני מבין את הדברים שדיברנו עליהם וכל זה,‬
‫אבל אלה היו רק דיבורים‬ ‫של מישהו שהיה כועס ופגוע.‬
‫זאת אומרת, איזו בחורה בת 17 תחשוב‬
‫שהחבר בן ה-16 שלה באמת יעשה את זה?‬
‫זאת אומרת, מי יכול לצפות‬ ‫שדבר כזה באמת יקרה?‬
‫- אחרי היום השני במשפט,‬ ‫חבר מושבעים הרשיע את אשלי מוריסון ברצח. -‬
‫היא נידונה ל-30 שנות מאסר,‬
‫חמש שנים בלבד פחות מאשר כריסטיאן סימס.‬
‫בכנות, אני מרגישה שזה קצת לא צודק.‬
‫כי בראש שלי, כשאני מביטה לאחור,‬
‫אני לא חושבת שהיה משהו‬ ‫שיכולתי לעשות כדי להציל אותה.‬
‫אני שומעת את אשלי‬ ‫אומרת שהיא מרגישה שזה לא צודק.‬
‫אבל האשמנו אותה, והיא הורשעה.‬
‫זה כל מה שזה.‬
‫זאת פשוט אשלי מוריסון‬ ‫שמשכתבת בראשה את מה שקרה‬
‫כדי שתוכל לחיות עם עצמה.‬
‫מבחינתי, זה תירוץ.‬
‫זה פשוט משהו שהיא אומרת בשלב הזה‬
‫כדי להרגיש טוב יותר‬ ‫לגבי העובדה שהיא הלכה איתו מרצון.‬
‫במשפט, התובעים אמרו‬
‫שאשלי מוריסון השתתפה בביצוע הפשע‬ ‫מעבר לכל ספק סביר.‬
‫אבל הראיה העיקרית שמטרידה אותי‬
‫היא התצהיר של כריסטיאן סימס.‬
‫"זה הייתי רק אני. לא היה לה שום קשר לזה."‬
‫- מייד אחרי מתן גזר דינה,‬ ‫אשלי מוריסון ערערה על הרשעתה. -‬
‫אני רולנד מוז'ר,‬
‫ואני עורך דין במדינת טקסס.‬
‫אני עוסק בסנגוריה פלילית,‬ ‫ועשיתי את רוב העבודה בערעור של אשלי.‬
‫אני חושב שיש היגיון‬
‫בקישור של אשלי לפעולות של כריסטיאן סימס.‬
‫היא לא התקשרה למשטרה.‬
‫היא לא סירבה להיכנס איתו למכונית.‬
‫היא הלכה איתו.‬
‫אבל יש מספיק כדי לטעון שאשלי אולצה.‬
‫כדי להניח את קיומו של חוק המשתתפים,‬ ‫קריטי שתהיה משתתף מרצון.‬
‫ואם מאלצים אותך, אתה לא משתתף מרצון.‬
‫הטענה של המדינה, בעיקרון,‬ ‫היא שאשלי, נערה בת 17,‬
‫לא עשתה מעל ומעבר כדי לא להסכים,‬ ‫או כדי להפריע,‬
‫לחבר שלה, שניתן להראות‬ ‫שהיה לא יציב רגשית ובעל נטיות רצחניות.‬
‫אבל אם החבר המשוגע שלך דופק לך בדלת ואומר,‬
‫"אני עוזב ואת באה איתי,‬ ‫ואני ארצח אנשים היום",‬
‫הגיוני מאוד להסיק שאם תעשי משהו שיפגע בו,‬ ‫או שהמשפחה שלך תעשה משהו שירגיז אותו,‬
‫הם יהיו הבאים בתור.‬
‫- פלזה -‬
‫- הוקם ב-1844‬ ‫פאריס, טקסס -‬
‫במרץ 2019 אשלי מוריסון‬ ‫ערערה בהצלחה על הרשעתה,‬
‫ונקבע לה משפט חדש.‬
‫האדם האחראי לרצח הזה הוא כריס,‬
‫לא אשלי.‬
‫אני חושבת שכשאנשים משמיצים את אשלי,‬
‫בחלקו זה מכיוון שמיוחסת לה כוונה,‬
‫ואני ממש לא חושבת שזה מדויק.‬
‫שמי ריקי מרשל, אני פסיכולוגית קלינית.‬
‫ביצעתי הערכה לאשלי מוריסון,‬
‫וקיבלתי מאשלי רשות מלאה לדון בתיק הזה.‬
‫נפגשתי עם אשלי ארבע פעמים,‬ ‫ל-12 שעות בסך הכול.‬
‫היא הייתה ידידותית, אבל היא סבלה מטראומה.‬
‫כמעט כמו ילדה, במובנים מסוימים.‬
‫והיא אדם שניתן לתמרן בקלות.‬
‫עבור נערה מתבגרת,‬
‫לעבור חקירה במשטרה ללא נוכחות של עורך דין‬
‫זו חוויה מבעיתה.‬
‫אלה לא תנאי משחק הוגנים.‬
‫- חדר חקירות -‬
‫ואני ממש לא חושבת‬ ‫שזה מפתיע אם הסיפור שלה השתנה.‬
‫כריס אמר,‬
‫"אני יכול להרוג את שני ההורים שלך,‬
‫"ולגרום לזה להיראות כמו רצח והתאבדות."‬
‫זה נראה לה כמו איום אמיתי מאוד,‬
‫אז לא הייתה לה ברירה אלא ללכת.‬
‫זאת הייתה התוכנית של כריס,‬
‫אלה היו הפעולות שלו, אלה היו המחשבות שלו.‬
‫זה לא מה שהיא רצתה.‬
‫אני שונאת לחשוב שמישהו זוכה ליחס לא הוגן.‬
‫ואני חושבת שהיה לה‬ ‫סיכוי טוב לקבל תוצאה שונה‬
‫אילו נשפטה שוב.‬
‫אבל לצערי, זה לא מה שקרה.‬
‫שבעה חודשים אחרי ערעורה המוצלח,‬ ‫אשלי מוריסון ויתרה על זכותה למשפט שני‬
‫והודתה באשמה.‬
‫- ב-4 במרץ 2020 היא נידונה בפעם השנייה‬ ‫לעונש מאסר של 30 שנה. -‬
‫אז שיניתי את עמדתי‬ ‫והודיתי באשמה במהלך המשפט השני שלי‬
‫כי הייתי אשמה.‬
‫ואני אשמה.‬
‫בלי קשר למצב הרוח שלי,‬
‫בלי קשר לעובדה שאיימו על המשפחה שלי,‬
‫בלי קשר לדברים האלה, הייתה לי ברירה.‬
‫יכולתי לבחור לנסות לעצור אותו.‬
‫יכולתי לבחור לנסות לקרוא לעזרה.‬
‫אני לוקחת אחריות על הבחירות שלי.‬
‫אני לא יודעת אם הייתי יכולה למנוע את זה,‬
‫אבל יש בי חלק מאוד גדול‬ ‫שחבל לו שלא לפחות ניסיתי.‬
‫שלושה חודשים אחרי הריאיון הראשון איתה,‬
‫אשלי מוריסון הסכימה לענות על שאלות נוספות.‬
‫שוב קיבלתי עונש של 30 שנה.‬
‫בכנות, זה מרגיש לא צודק,‬ ‫כשלא אני ביצעתי את הרצח.‬
‫זאת אני מדברת מנקודת המבט שלי.‬
‫זאת אני שמדברת כשאני צופה בחיי‬ ‫נוזלים לי מבין האצבעות.‬
‫אבל עכשיו זאת ההזדמנות שלי לומר את האמת.‬
‫בחקירות שלי במשטרה הייתי מבועתת.‬
‫אבל אני זוכרת בבירור שחשבתי לעצמי,‬
‫"הם בחיים לא יאמינו לי‬ ‫אם אספר להם מה באמת קרה."‬
‫רציתי להציג את הדברים באור טוב יותר.‬
‫אבל הלוואי שהייתי מספרת את האמת מהתחלה,‬
‫כי עכשיו תמיד תהיה השאלה של,‬ ‫"טוב, מה באמת הייתה האמת?"‬
‫כשחקרתי את אשלי,‬
‫בין החקירה הראשונה לחקירה השנייה,‬
‫היא שינתה הרבה מידע חיוני.‬
‫היא הודתה שעזרה לכריסטיאן לטעון רובה.‬
‫ואז אשלי הודתה שכריסטיאן אמר לה‬
‫שהוא מתכוון להרוג את מייק ואנני לויס סימס.‬
‫לא הלכתי לבית של סבא וסבתא שלו.‬
‫לא ביצעתי את הרצח.‬
‫ובראש שלי, לעולם לא הייתי‬ ‫עוזרת לו לטעון את הרובה.‬
‫היו כמה כדורים על הרצפה,‬
‫והוא רצה שארים אותם,‬ ‫אספור אותם ואחזיר לו אותם.‬
‫וזה פשוט כל מה שעשיתי.‬
‫מן הסתם, בדיעבד,‬
‫אין סיכוי שלא חשבתי‬ ‫שהוא ילך לפגוע במישהו, נכון?‬
‫זה מה שכולם חושבים. אבל יחד עם זאת,‬
‫את לא מאמינה שמישהו מסוגל לעשות דבר כזה,‬
‫במיוחד לא מישהו שאת אוהבת,‬ ‫מישהו שאת מאוהבת בו.‬
‫היה מאוד ברור‬ ‫שאשלי מוריסון סייעה לכריסטיאן‬
‫לפני, במהלך ואחרי הפשע.‬
‫הם התכוונו להרוג את מי שיצטרכו.‬
‫כריסטיאן: "אני אהרוג את אבא שלך".‬
‫אשלי: "בסדר גמור".‬
‫"אני אהרוג את אבא שלך."‬
‫"בסדר גמור."‬
‫מה זה היה?‬
‫היא משתתפת.‬
‫הסמסים האלה נראים נורא. אני מבינה.‬
‫כשאני מסתכלת מבחוץ פנימה,‬ ‫אני מבינה כמה זה רע‬
‫וכמה רע זה נראה.‬
‫אבל אני יודעת שהתייחסתי לכריסטיאן בביטול.‬
‫כל פעם שאמרתי "אוקיי" או "בסדר גמור",‬
‫זה היה ה"מה שתגיד" שלי אליו.‬
‫לא לקחתי אותו ברצינות.‬
‫אבל זה נהיה רציני.‬
‫אני בהחלט מתחרטת‬
‫על כך שלא ניסיתי למנוע את מה שקרה.‬
‫ואם הייתי יכולה להגיד משהו למשפחת סימס,‬ ‫הייתי אומרת להם,‬
‫אפילו שזה לא מפצה על כלום,‬ ‫שאני באמת מצטערת.‬
‫אבל יחד עם זאת,‬ ‫אני לא יכולה לקחת אחריות על מה שהוא עשה.‬
‫אני מאמינה שאני צריכה‬ ‫להיות בכלא על המעורבות שלי.‬
‫כן.‬
‫אבל האם אני מאמינה‬ ‫שהייתי צריכה לקבל 30 שנה על המעורבות שלי?‬
‫לא.‬
‫כי האדם שלחץ על ההדק‬
‫ורקח את התוכנית קיבל רק 35 שנה.‬
‫- גם כריסטיאן סימס‬ ‫הסכים לענות על שאלות נוספות. -‬
‫יריתי בסבתא שלי‬ ‫כי היא הרביצה לי והטרידה אותי כשהייתי ילד.‬
‫לא הייתי עושה זאת משום סיבה אחרת.‬
‫אבל לא הייתה שום תוכנית מהתחלה.‬
‫אם לדבר בכנות, אני אדם מאוד אינטליגנטי.‬
‫ואני לא אומר את זה‬ ‫כדי להישמע כמו איזה אפס או משהו כזה,‬
‫אבל אם הייתי מתכנן את זה,‬ ‫זה היה קורה בצורה שונה לגמרי.‬
‫הסיבה שלא הזכרתי את ההתעללות שקרתה בעבר‬
‫היא שלא חשבתי שיאמינו לי.‬
‫זה שכריסטיאן בכלל אומר‬ ‫שאימא שלי התייחסה אליו בצורה לא ראויה‬
‫זה פשוט מרתיח.‬
‫וזה לא משהו שהיא אי פעם הייתה עושה.‬
‫זאת פשוט עוד דקירה בלב,‬
‫דקירה בגב,‬
‫שההורים שלי עשו את כל זה בשבילך,‬
‫וככה אתה מגיב.‬
‫אין שום דבר שאגיד או שאעשה שישכנע מישהו.‬
‫הם לא היו שם, הם לא נאלצו לחוות את זה.‬
‫ואם לדבר בכנות,‬
‫אין לי חרטה על כך שהיא מתה.‬
‫אני חושב...‬
‫שהגיע לה הרבה יותר גרוע ממה שהיא קיבלה.‬
‫פשוט חבל לי שאני זה שעשה את זה.‬
‫אני באמת לא יודע מה אשלי חשבה.‬
‫מה שאני חושב שהיא בטח אמרה לכם‬
‫זו אמת חלקית, מעורבבת בכל מיני שטויות.‬
‫היא אומרת שהיא פחדה ממני‬ ‫ושטויות אחרות כאלה...‬
‫התייחסתי אליה כמו לנסיכה.‬
‫אף פעם לא עשיתי משהו כדי לפגוע בה.‬
‫לא הכרחתי אותה לעשות שום דבר.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬