Da jeg var barn, kom min bedstefar hjem med et haglgevær.
Og den første tanke, jeg fik, var:
"Det ville være så meget lettere,
hvis jeg dræber hende og får det overstået."
Men det var bare en tanke.
Det var bare en tanke.
DER ER I ØJEBLIKKET OVER 160.000 MORDERE I AMERIKANSKE FÆNGSLER
AF DISSE VAR OVER 20.000 TEENAGERE PÅ GERNINGSTIDSPUNKTET
Gid jeg kunne gå tilbage og tale mig fra det.
Og gøre alt andet end det.
Og jeg hader, at det endte med at påvirke så mange på så mange negative måder.
Især Ashley.
DETTE ER HISTORIEN OM INDSAT #02313973
OG INDSAT #02097700
Tabet af vores offers liv tynger mig meget.
Og jeg tror stadig ikke, jeg er kommet over det, der skete.
Men jeg er ikke en morder.
Og det er en titel, jeg skal bære resten af mit liv nu.
Jeg tror, alle kan være farlige.
Folk siger, man er et monster.
Jeg siger ikke, jeg er uskyldig.
Jeg myrdede en med koldt blod.
Når nogen banker på din dør efter midnat,
er der noget galt.
Min kone var bekymret.
Når jeg tænker tilbage på det, havde hun nok ret.
Da jeg åbnede døren, stod der et ungt par.
De frøs og var våde.
Det sagde, de havde problemer med bilen.
Så jeg sagde, jeg ville køre dem nogle kilometer ned ad vejen,
til hvor de skulle hen.
Hvad der skete bagefter, var helt ud over min fatteevne.
Jeg kunne ikke have forestillet mig, at de var i stand til det.
Jeg hedder Ashley Morrison, og jeg blev idømt 30 år.
Jeg blev anholdt som 17-årig.
Jeg hedder Christian Sims.
Jeg har en dom på 35 år for overlagt mord.
Jeg blev anholdt som 16-årig.
CHRISTIAN SIMS OG ASHLEY MORRISON BLEV BEGGE TO DØMT
FOR MORDET PÅ ANNIE LOIS SIMS i 2014
Jeg blev udsat for meget i mit liv.
Det var for meget.
Jeg kunne ikke klare det mere.
Og alle har deres bristepunkt, og jeg tror, det var mit.
Når jeg ser tilbage,
har jeg en stor følelse af tab.
Og der er spørgsmålet: "Hvad nu hvis?"
I 2008 FLYTTEDE ASHLEY MORRISON MED SIN FAMILIE TIL PARIS, TEXAS
VELKOMMEN TIL DET HISTORISKE CENTRUM PARIS TEXAS - HVOR TEXANERE NÅR HØJERE
Vi flyttede til Texas, da jeg var 11.
Det var en lille by.
De har generationer, der er vokset op der.
På den skole, vi gik på,
var jeg altid stille og genert.
Jeg var meget usikker.
Så ja, jeg var vist en nørd.
Jeg blev mobbet.
Men orkestret gav mig et formål. Jeg var faktisk leder for min sektion.
Næsten alle mine venner var med i orkestret.
CHRISTIAN SIMS KOM MED I ORKESTRET ET ÅR EFTER ASHLEY
Christian og jeg mødtes, da vi begge spillede klarinet.
Og i starten var han meget reserveret.
Han talte ikke med nogen. Han havde ingen venner.
Og jeg kunne lide mysteriet ved det.
Han gav indtryk af at være en, der ikke var
næsten urørlig, fordi ingen vidste noget om ham.
Det tiltrak mig ved ham.
Som teenager var jeg ret indadvendt.
Jeg boede hos mine bedsteforældre, og ærligt talt så hadede jeg det.
Det var ikke rart.
Min bedstemor var ikke særlig...
Hvordan siger jeg det?
Hun var meget hårdhændet.
Hun gjorde alt for at ødelægge en del venskaber, jeg havde fået.
Jeg lod være med at komme tæt på folk,
fordi jeg altid adskilte mig med vilje.
Men Ashley fik mig endelig til at føle mig accepteret.
Jeg gik i sjette, da jeg mødte Ashley Morrison. Hun gik i syvende klasse.
Hun var en køn pige.
Jeg ved ikke, om man ville kalde det kemi.
Det var sjovt. Der var en slags rivalisering.
Hun skrev til mig, og så fortsatte det derfra.
Da jeg lærte ham at kende, fortalte Christian mig,
at han var blevet adopteret af sine bedsteforældre
fordi hans hjemmeliv ikke var okay. Hans forældre kunne ikke tage sig af ham.
Derfor følte han aldrig, han hørte til.
Han fortalte mig om sine bedsteforældre, og at han ikke var glad.
Min mor og jeg havde heller ikke det bedste forhold.
Men han fik mig til at føle, at jeg havde mødt en, der forstod mig.
Det var så rart at føle mig forstået for en gangs skyld i mit liv.
Jeg tror, at det øjeblik
er øjeblikket, hvor jeg blev forelsket i ham.
Vi var besatte af hinanden.
Nu kan jeg se, jeg ikke var mig selv. Jeg var som en forlængelse af ham.
Det var lige meget, hvad jeg tænkte.
Hvad som helst for ham. Og det var okay med mig.
Vi blev hurtigt forelskede.
Vi så hinanden hver dag.
Fordi jeg blev forelsket, eller hvad det var, lukkede jeg hende ind.
Jeg kom tæt på hende, og vi talte om ting, jeg ikke talte med nogen om.
Det var nok det, der bragte os tættere sammen.
Vi prøvede at finde trøst i hinanden.
En aften havde min mor og jeg et slemt skænderi.
Og mit første instinkt var at fortælle Christian det,
fordi han ville være der for mig.
Han og jeg mødtes, og vi opdigtede en historie,
for at han kunne flytte ind hos mig,
fordi jeg troede, han kunne beskytte mig.
I OKTOBER 2014 FLYTTEDE CHRISTIAN IND HOS ASHLEY OG HENDES FORÆLDRE
DE VAR 16 OG 17 ÅR
I starten var det fint.
Men jeg vidste intet om hans mentale tilstand, før han flyttede ind.
Jeg tror ikke, jeg forstod det fuldt ud.
Små ting ville gøre ham så vred.
Han blev vred på mine søstre. Især den yngste, som kun var tre dengang.
Og han havde våben i huset, som han havde taget med.
Det gjorde det skræmmende.
Først var det fint.
Min bedstemor var der jo ikke til at gøre mit liv til et helvede.
Men jo længere tid der gik, jo mindre glat gik det.
Og det virkede, som om alting bare blev værre og værre.
Jeg ville bare væk fra det.
Og pludselig tænkte jeg: "Fuck det. Jeg rejser bare."
Jeg sagde til Ashley: "Jeg ved ikke, om du vil med,
men jeg rejser."
Og hun sagde: "Jeg vil med." Jeg sagde til hende...
Nå, men hun endte med at tage med mig.
Vi havde en plan, som var at stikke af sammen.
Typisk for teenagere.
Men det ændrede sig.
Han nævnte, at han ville dræbe sine bedsteforældre,
stjæle alt fra dem,
starte vores eget liv uden regler og autoriteter.
Det var ikke okay.
Troede jeg på ham? Ikke rigtig.
Men jeg husker, at jeg ikke rigtig var glad længere
sammen med ham.
Men han bragte min familie ind i det og truede dem.
Da han sagde: "Hvis jeg fjerner grunden til, at du ikke ville tage med,
så tager du med mig på den ene eller anden måde."
Da var det lige meget, om jeg troede på det eller ej,
fordi jeg ikke ville løbe risikoen
ved ikke at tro, han var i stand til det og tage fejl.
Jeg kan ikke huske, hvordan den dag begyndte.
Jeg husker, jeg pakkede mine kufferter,
og min mor kom ind i soveværelset og spurgte, hvad der foregik.
Jeg græd og sagde til hende:
"Jeg må ud af huset. Vi flytter hjemmefra. Vi rejser."
På vej mod døren skubbede mor mig ud. Hun tog mine nøgler og min telefon.
Jeg skulle ikke komme tilbage. Jeg var færdig i den familie.
KORT EFTER MIDNAT DEN 17. DECEMBER 2014 REJSTE ASHLEY HJEMMEFRA MED CHRISTIAN
Vi begyndte at gå. Det var aften.
Vi gik i lang tid.
Vi kom til et hus...
...hvor vi bankede på og bad om et lift.
Manden gav os et lift
til et sted i nærheden af Christians bedsteforældres hus.
KORT EFTER DAGGRY ANKOMMER PARRET HOS CHRISTIANS TANTE,
SOM OGSÅ BOEDE I NÆRHEDEN
DER VAR INGEN HJEMME
Vi tager hjem til min tante. Døren er låst.
Jeg løfter netvinduet af, åbner vinduet. Vi går ind.
Jeg leder i huset og finder geværet.
Jeg tjekker patronerne og lukker det igen.
Jeg siger til Ashley: "Jeg er tilbage om et kvarter. Bare vent her."
Og jeg går.
CHRISTIAN TOG GEVÆRET OG GIK HEN TIL BEDSTEFORÆLDRENES HUS
OG EFTERLOD ASHLEY
Jeg går hjem til mine bedsteforældre.
Jeg kan se min bedstemor i huset.
Jeg tager nogle sten fra indkørslen.
Og jeg smed stenene mod vaskebaljen bagved for at få hende til at komme ud.
Jeg ved ikke. Det er...
Så hun kom ud. Så snart hun så på mig, skød jeg.
Jeg gik hen til hende. Hun rystede stadig.
Jeg tænkte: "Hun er måske stadig i live." Så jeg skød hende igen i baghovedet.
"Jeg kvajede mig." Det var det første, jeg tænkte: "Jeg kvajede mig.
Hvad har jeg gjort?"
EFTER HAN SKØD SIN BEDSTEMOR, GIK CHRISTIAN TILBAGE TIL ASHLEY
Han kom tilbage og var manisk.
Jeg vidste, der var noget galt i det øjeblik.
Han viftede med geværet og råbte: "Tag vores ting. Ind i bilen."
Han råbte, fordi jeg ikke var hurtigt nok.
Jeg var forvirret.
Han sagde, han havde dræbt sin bedstemor.
Jeg tror ikke, jeg helt forstod det i det øjeblik eller lige efter det.
Han havde fortalt mig det, men som sagt, troede jeg ikke på ham.
Jeg ved ikke, hvornår min hjerne lukkede ned midt i alt det.
Det var en realitet, jeg ikke ville indse.
Jeg gjorde, som han sagde uden tøven.
Jeg tænkte ikke på at redde mig selv.
Og jeg ved ikke hvorfor. Det tænkte jeg ikke på.
PARRET STJAL CHRISTIANS BEDSTEMORS BIL OG FLYGTEDE
FIRE TIMER SENERE FANDT CHRISTIANS BEDSTEFAR SIN KONE DØD
INGEN LEDIGE VÆRELSER
ASHLEY OG CHRISTIAN BLEV ANHOLDT DEN NÆSTE DAG
DE HAVDE KØRT 320 KM TIL ET MOTEL I OKLAHOMA
Jeg fortalte en betjent, at det var mig. Hun var ikke indblandet.
Hvis jeg skal være ærlig, var hun en uskyldig tilskuer til det her.
Hun...
Hun fortjener bestemt ikke, at være spærret inde for min fejl.
Der er ingen rigtige ord til at beskrive, hvordan det føles at vågne en morgen
og vide, du har siddet ved siden af en morder i en skolebus.
Det er stadig svært at fostå.
Men jeg tror,
at hvis Ashley ikke havde mødt ham, var det ikke sket.
Jeg hedder Eric Shelton. Jeg gik i skole med Ashley Morrison og Christian Sims.
Jeg har kendt Christian i 12, 13 år.
Jeg vil beskrive Christian som et privat menneske.
Man kunne se, han var meget intelligent.
Klog, han var flittig. Han var bare ikke så udadvendt.
Det er helt sikkert, at Christian sloges med dæmoner fra fortiden.
Men han fik gode karakterer i skolen.
Man kunne se ved at tale med ham, at han havde en fremtid
og en plan og skulle blive til noget.
Ashley var et år ældre end Christian og jeg.
Og når man går i high school, er et års aldersforskel stort.
Dynamikken mellem dem var, at han kyssede den jord, hun gik på.
Hvis hun bad ham hoppe ud fra en klippe,
ville han ikke kun gøre det, han ville spørge, hvad han skulle tage på.
Det er svært at vide, hvad der sker privat,
for jeg ved det ikke med sikkerhed. Men jeg så, hvordan deres forhold var.
Hun fik sin vilje.
Men pludselig når der sker noget slemt,
af denne art, der er strafbart,
siger hun, hun slet ikke deltog.
Det er bemærkelsesværdigt.
Fra begyndelsen betragtede vi det som en sag
med to personer involveret.
Men det er svært for mig at forstå, hvorfor det skete.
For mig var der intet klart motiv.
Jeg hedder Jill Drake.
Jeg var assisterende anklager her i Lamar County, Texas,
da dette mord blev begået.
Jeg var involveret i sagen fra starten.
Da vi fik opkaldet og fandt ud af, at det var familien Sims,
sagde vi: "Du godeste, Christian Sims var et offer i en sag før.
Og på en måde begyndte minderne at strømme tilbage.
Christian havde været offer i en sag om fysisk mishandling helt tilbage i 2006.
Det var en forfærdelig sag.
Hans mors fyr havde fysisk og potentielt seksuelt misbrugt Christian Sims,
da Christian var otte år.
Min mor var sammen med en fyr.
Han hed Anthony Trenton Barbour. Det husker jeg.
Jeg ved ikke. Det er svært at tale om.
Han var, hvad man ville kalde vanvittig.
Der skete forskellige ting. Der var tæsk og den slags.
Jeg var bange, jeg pissede i sengen,
og et af hans midler mod det var at tage en tøjklemme
og sætte den på mine kønsdele.
Man kan kalde det seksuelt.
Som anklager i sager om børnemishandling er det meget svært for mig at høre
de ting, Christian siger, er sket. Jeg ved, at nogle af dem er sande.
Og det gør ondt at høre det.
Det var bare en forfærdelig situation for dette barn at være i.
I 2007 RETSFOFULGTE JILL DRAKES KONTOR ANTHONY BARBOUR FOR BØRNEMISHANDLING
HAN BLEV IDØMT 20 ÅRS FÆNGSEL
OG CHRISTIAN BLEV ANBRAGT HOS SINE BEDSTEFORÆLDRE
Hans bedsteforældre var en meget kendt og respekteret familie.
Og de gjorde, hvad de kunne og gav ham et hjem.
Men dette barn havde PTSD.
Han skulle arbejde sig igennem disse problemer
i resten af sin ungdom.
Og vi håbede, at han i det kærlige hjem med familien Sims, ville få den hjælp.
Jeg flytter ind hos mine bedsteforældre.
Undskyld mit sprog, men fuck det.
Jeg kan lige så godt bare tale om det.
Man må ikke tale ondt om de døde,
men min bedstemor var det værste, giftigste menneske, jeg har mødt.
Min bedstemor misbrugte mig mentalt, fysisk og seksuelt.
Hun kom ind sent om aftenen
og gjorde det samme som Trent, bortset fra
at i stedet for at slå mig pinte hun mig på andre måder.
Hun tog fat i mine kønsdele og drejede dem.
Hun var meget sadistisk med de ting, hun gjorde.
Langt værre end Trent.
Det var meget interessant.
Det er første gang, jeg hører påstande af denne art.
Jeg hader at tvivle på en, der siger, at han blev misbrugt.
Jeg er ikke sikker på, jeg tror på det.
Hvis hans bedstemor havde gjort noget, der ville få ham til at dræbe hende,
så havde det været vigtigt at sige til hans advokat i retssagen.
CHRISTIAN SIMS' SAG KOM IKKE FOR RETTEN
HAN ERKLÆREDE SIG SKYLDIG MOD AT FÅ EN DOM PÅ 35 ÅR
Det er chokerende at høre Christian sige, at hans bedstemor misbrugte ham.
Hvis det var kommet frem,
ville vi have efterforsket det og taget det med i betragtning.
Det er vores job. Anklagere søger retfærdighed.
Men han rettede en pistol mod hende og skød hende i kinden, lige i ansigtet.
Og for mig
er det hans måde at få det bedre med
at han sidder inde for at dræbe hende.
TIL KÆRLIGT MINDE OM ANNIE LOIS SIMS
Min mor var den bedste mor, man nogensinde kunne få.
Bare meget givende og kærlig.
At Christian siger, min mor mishandlede ham,
er en skandale.
Det er bare endnu et stik i hjertet
og et stik i ryggen,
at mine forældre gjorde alt det for dig, og så er det sådan, du reagerer.
Jeg er Laurie Geer,
og min mor var Annie Lois Sims.
Her er et billede af min mor og far. Det var nok lige efter kirke.
Der er min mor i køkkenet.
Ja.
Gid jeg kunne ringe og stille hende madlavningsspørgsmål.
Da mine forældre tog Christian ind,
var det 100 %. "Det er, hvad vi skal gøre."
Og der er ingen chance for, at min mor mishandlede ham.
Sådan var hun ikke, og det ville hun aldrig have gjort.
De opfostrede ham ligesom min bror og mig.
Men han havde været igennem noget forfærdeligt,
så de prøvede at skaffe ham hjælp og rådgivning
og så skabe et stabilt, kærligt hjem
for at støtte ham fra den side af tingene.
Så der var intet, han havde brug for, som han ikke fik.
Første gang, jeg hørte om Ashley, var, da de tog til skolebal sammen,
og jeg så billederne.
Man kunne se det på billedet, at han var vild med hende.
Men da Ashley kom ind i billedet, ændrede Christian sig totalt.
Han blev oprørsk og stridslysten
og den slags.
Jeg tror bare ikke på, at Christian ville have gjort sådan noget,
hvis det ikke var, fordi han mødte og var i et forhold med Ashley.
Jeg hader Ashley Morrison.
Man må ikke hade folk, men det gør jeg.
Jeg tror, Ashley er lige så skyldig som Christian. Afgjort.
Hun troede, hun kunne gøre, hvad hun ville
uden at bøde for det.
Jeg vidste, Ashley havde ændret sin historie.
Jeg synes, hun er meget manipulerende.
TEXAS AFDELING FOR OFFENTLIG SIKKERHED
EFTER ANHOLDELSEN BLEV ASHLEY MORRISON FORHØRT FLERE GANGE AF POLITIET
Når man går til et forhør, håber man på det bedste resultat.
Da jeg skulle forhøre Ashley, håbede jeg, hun ville fortælle mig
hele sandheden om alt det, der skete og besvare alle de spørgsmål, jeg havde.
Men får jeg nogensinde, hvad jeg vil have? Nej.
Mit navn er Stacy McNeal.
Jeg er Texas Ranger i Paris, Texas.
Da jeg mødte Ashley,
var mit første indtryk af hende,
at hun lignede en typisk 17-årig high school-elev,
måske em smule umoden.
Hun talte meget frit og åbent,
og hun valgte at tale med mig uden hendes advokats tilstedeværelse.
Hun nægtede at vide noget på det tidspunkt,
om at Christians bedstemor var død.
Og hun sagde, at Christian ikke havde et gevær, da han forlod huset.
Ashley sagde:
"Jeg er bare en stakkels, bange kæreste,
der frygtede, at Christian ville gøre noget ved min familie,
hvis jeg ikke føjede ham."
TO UGER SENERE FORHØRTE STACY MCNEAL ASHLEY FOR ANDEN GANG
I det andet forhør
prøver hun at undgå at implicere sig selv i en kriminel handling,
men hvad hun faktisk ender med at gøre
er at implicere sig selv mere grundigt.
I det andet forhør ændrede hun mange vigtige oplysninger.
Hun indrømmede, at hun hjalp Christian med at lade et gevær.
Det var første gang, hun indrømmede, at Christian havde et våben, da han gik.
Og så indrømmede Ashley, at Christian havde fortalt hende,
at hans hensigt var at gå ud til huset og dræbe både Mike og Annie Lois Sims.
Hun sagde det ikke til nogen.
Hun gjorde intet for at forhindre det.
De arbejdede sammen om at begå denne forbrydelse.
Du er uden tvivl delagtig. Du er tiltalt. Du er en morder.
DEN 12. MARTS 2015 BLEV ASHLEY MORRISON SIGTET
FOR DRABET PÅ ANNIE LOIS SIMS I HENHOLD TIL TEXAS LOV OM DELAGTIGHED
Du tænker måske: "Du kan ikke sigte mig for drab,
medmindre jeg var gerningsmanden."
I Texas, hvis du på nogen måde hjælper med at begå en forbrydelse,
er du en gerningsmand.
Du gjorde det, uanset om du trykkede på aftrækkeren.
Og vi mente, Ashley Morrison hjalp Christian
før, under og efter forbrydelsen.
ASHLEY MORRISON NÆGTEDE AT VÆRE EN VILLIG DELTAGER OG AFVISTE ET FORLIG
DEN 24. JULI 2017 KOM HENDES SAG FOR RETTEN
Et af de vigtigste beviser i retssagen
var sms'erne mellem Ashley Morrison og Christian Sims.
Det er sms'er fra den 16. december 2014,
hvilket var to dage før mordet.
Christian: "Jeg tager ud og røver mine bedsteforældre.
Vi må starte tidligt."
Ashley: "Ja, uden bil eller penge."
"Eller jo, alle dem hos mine bedsteforældre."
Ashley: "Ja, det er nok rigtigt." Christian: "Vi kan gøre det i aften."
Ashley: "Jeg ved ikke, om hun lader mig gå.
Især hvis far blander sig."
"De kan fucke af. Jeg dræber din far."
"Okay, fint."
Som følge af disse sms'er
var det tydeligt for os, at de planlagde at rejse.
De ville røve bedsteforældrene, og de ville dræbe dem, de var nødt til.
Det hele er der.
"Jeg dræber din far." "Okay, fint." Hvad var det?
Hun er en deltager.
Jeg nægtede mig skyldig, fordi jeg ikke følte, at jeg var det.
Jeg troede, at sandheden ville komme frem,
og de ville se... De ville bare se mig.
Og at alt ville være okay, og jeg kunne tage hjem.
Men de sagde, fordi jeg ikke anmeldte ham, før det skete,
efter han sagde det, var jeg lige så skyldig som den, der affyrede våbnet,
selvom jeg ikke gjorde det.
Jeg vidste ikke, at han kunne dræbe sin bedstemor.
Han havde fortalt mig det, men som sagt, troede jeg ikke på ham.
Jeg forstår de ting, vi havde talt om,
men det er bare vredesudbrud fra en, som var sur og såret.
Hvilken 17-årig pige vil tænke,
at hendes 16-årige kæreste faktisk vil gøre det.
Hvem kan med rimelighed forvente det?
EFTER TO DAGE I RETTEN FANDT JURYEN ASHLEY MORRISON SKYLDIG I DRAB
HUN BLEV IDØMT 30 ÅRS FÆNGSEL
KUN 5 ÅR FÆRRE END CHRISTIAN SIMS
Jeg føler, det er lidt uretfærdigt.
For når jeg ser tilbage,
tror jeg ikke, der var noget, jeg kunne have gjort for at redde hende.
Jeg hører Ashley sige, at hun føler, det er uretfærdigt.
Men vi sigtede hende, og hun blev dømt. Og så er den ikke længere.
Det er bare Ashley Morrison, der omskriver forløbet i sit hoved,
så hun kan leve med sig selv.
Det er en undskyldning. Det er bare noget, hun siger nu
for at få det bedre med, at hun frivilligt tog med ham.
Under retssagen sagde anklagerne,
at Ashley Morrison var delagtig i forbrydelsen ud over enhver tvivl.
Men det vigtigste bevis, som jeg er bekymret for,
er Christian Sims' udtalelse:
"Det var mig. Hun havde intet med det at gøre."
LIGE EFTER HUN BLEV DØMT, ANKEDE ASHLEY MORRISON SIN DOM
Mit navn er Roland Mosher. Jeg er advokat i delstaten Texas.
Jeg er forsvarsadvokat, og jeg stod for det meste af arbejdet med Ashleys appel.
Jeg tror, at Ashley var forbundet med Christian Sims' handlinger.
Hun ringede ikke til politiet.
Hun nægtede ikke at stige ind i bilen med ham.
Hun tog med ham.
Men der er nok til at tale for, at Ashley blev tvunget.
Det er vigtigt for loven om delagtighed, at du er en villig deltager.
Og er du tvunget, er du ikke en villig deltager.
Delstatens sag er, at Ashley, en 17-årig pige,
ikke gjorde noget for at være uenig i eller forhindre
sin påviseligt følelsesmæssigt ustabile og morderiske kæreste.
Men hvis din skøre kæreste kommer hen til din hoveddør og siger:
"Jeg rejser, og du kommer med mig, og jeg vil myrde folk i dag",
så er det rimeligt at konkludere, at hvis du gør noget for at fornærme ham,
eller hvis din familie gør ham vred, at de bliver de næste.
I MARTS 2019 ANKEDE ASHLEY MORRISON SIN DOM
OG FIK BEVILGET EN NY RETSSAG
Den, der er ansvarlig for denne sag, er Chris,
ikke Ashley.
Når folk smæder Ashley,
er det delvist, fordi der er en hensigt, der tilskrives hende,
som jeg slet ikke tror, er korrekt.
Jeg hedder Rycke Marshall. Jeg er klinisk psykolog.
Jeg foretog en evaluering af Ashley Morrison.
Jeg har Ashleys fulde tilladelse til at tale om sagen.
Jeg mødtes med Ashley ved fire lejligheder i 12 timer i alt.
Hun var venlig, men hun var traumatiseret.
Næsten barnlig i nogle henseender.
Og hun er en, der let kunne manipuleres.
For en teenager, der bliver forhørt af politiet, uden en advokat til stede
er det skræmmende.
Det er ikke lige vilkår.
Og jeg synes ikke, det er overraskende, hvis hun ændrede sin historie.
Chris sagde:
"Jeg kunne dræbe dine forældre og få det til at ligne et mord og et selvmord."
Det virkede som en trussel for hende, så hun var nødt til at tage med ham.
Det var Chris' plan.
Det var hans handlinger. Det var hans tanker.
Det var ikke, hvad hun ville.
Jeg hader, når jeg synes, nogen bliver uretfærdigt behandlet.
Hun ville have en god chance for et andet udfald, hvis hun kom for retten igen.
Men desværre skete det ikke.
SYV MÅNEDER EFTER DET LYKKEDES AT ANKE GAV ASHLEY AFKALD PÅ EN NY RETSSAG
OG ERKLÆREDE SIG SKYLDIG
DEN 4. MARTS 2020 BLEV HUN IDØMT 30 ÅRS FÆNGSEL IGEN
Jeg ændrede min erklæring til skyldig under min anden retssag,
fordi jeg var skyldig. Og jeg er skyldig.
Uanset min sindstilstand,
uanset at min familie blev truet,
uanset alle de ting, havde jeg et valg.
Jeg kunne have valgt at prøve at stoppe ham og få hjælp.
Jeg tager ansvaret for mine valg.
Jeg ved ikke, om jeg kunne have hindret det,
men jeg ønsker virkelig, at jeg havde prøvet.
TRE MÅNEDER EFTER DET FØRSTE INTERVIEW
INDVILLIGEDE ASHLEY MORRISON I AT BESVARE FLERE SPØRGSMÅL
Jeg fik 30 år igen.
Det føles uretfærdigt, fordi jeg ikke begik mordet.
Jeg taler nu fra mit synspunkt.
Jeg taler ud fra at se mit liv gå til spilde.
Men nu er det min mulighed for at sige sandheden.
I mine afhøringer med politiet var jeg rædselsslagen.
Men jeg husker meget tydeligt at tænke:
"De ville aldrig tro på sandheden om, hvad der skete."
Jeg ville få det til at se bedre ud.
Men jeg ville ønske, jeg bare havde fortalt sandheden fra starten,
for nu vil spørgsmålet altid være: "Hvad var sandheden?"
Da jeg skulle forhøre Ashley, fra det første til det andet forhør
havde hun ændret mange vigtige oplysninger.
Hun indrømmede at hjælpe Christian med at lade et gevær.
Og så indrømmede Ashley, at Christian havde fortalt hende,
at hans hensigt var at dræbe både Mike og Annie Lois Sims.
Jeg tog ikke hjem til hans bedsteforældre.
Jeg begik ikke mordet.
Jeg føler ikke, jeg hjalp ham aldrig med at lade begæret.
Der lå mange kugler på jorden.
Han bad mig samle dem op og tælle dem for ham.
Og det var alt, jeg gjorde.
Når jeg ser tilbage nu,
kunne jeg ikke tænke, han ikke ville gøre nogen fortræd, vel?
Det tænker alle. Men samtidig
tror man ikke, folk er i stand til sådan noget,
især ikke en, du elsker, en, du er forelsket i.
Det var meget tydeligt, at Ashley Morrison hjalp Christian
før, under og efter forbrydelsen.
De ville dræbe dem, de var nødt til.
Christian: "Jeg dræber din far."
Ashley: "Okay, fint."
"Jeg dræber din far." "Okay, fint." Hvad var det?
Hun er delagtig.
De sms'er ser forfærdelige ud. Det forstår jeg godt.
Jeg forstår, hvor slemt det er udefra, og hvor ser det slemt ud.
Men jeg ved, at jeg affærdigede Christian.
Hver gang jeg sagde: "okay" eller "okay, fint",
var det min måde at sige "lige meget" på.
Jeg tog ham ikke alvorligt. Men det blev alvorligt.
Jeg fortryder bestemt,
at jeg ikke prøvede at forhindre det.
Og hvis jeg kunne sige noget til familien Sims, ville jeg sige,
selvom det ikke råder bod på noget, at jeg er meget ked af det.
Men jeg kan ikke tage ansvar for det, han gjorde.
Jeg synes, jeg bør sidde i fængsel for min delagtighed.
Ja.
Men synes jeg, at jeg burde have fået 30 år for min delagtighed?
Nej.
Fordi manden, der trykkede på aftrækkeren
og fandt på planen, kun fik 35.
CHRISTIAN SIMS HAR OGSÅ INDVILLIGET I AT BESVARE FLERE SPØRGSMÅL
Jeg skød min bedstemor, fordi hun havde tævet og misbrugt mig som barn.
Jeg ville ikke have gjort det af nogen anden grund.
Men fra starten var der ingen plan.
Hvis jeg skal være ærlig, er jeg en utrolig intelligent person.
Og jeg siger det ikke for at lyde som et røvhul eller noget,
men havde jeg planlagt det, ville det være gjort på en anden måde.
Grunden til, jeg ikke nævnte det tidligere misbrug
er, fordi jeg ikke troede, folk ville tro på det.
At Christian siger, at min mor mishandlede ham
er en skandale.
Og det ville hun aldrig nogensinde have gjort.
Det er bare endnu et stik i hjertet og et stik i ryggen,
at mine forældre gjorde alt det for dig,
og så reagerer du sådan.
Der er intet, jeg kan gøre for at overbevise nogen.
De var der ikke. De oplevede det ikke.
Og hvis jeg skal være ærlig,
føler jeg ingen anger over, at hun er død.
Hun fortjente noget meget værre, end hun fik.
Jeg hader bare, at jeg var fjolset, der gjorde det.
Jeg kan ikke sige, hvad Ashley tænkte.
Jeg tror, hun nok har nok fortalt jer
en masse, der er sandt, blandet med en masse løgn.
Hun taler om, at hun er bange for mig og sådan noget pis.
Hun blev behandlet som en prinsesse.
Jeg gjorde aldrig noget for at skade hende.
Jeg tvang hende ikke til noget.
Tekster af: Pernille G. Levine