‫ניסו לגרום לזה להיראות‬ ‫כאילו פשוט רצחתי מישהו בדם קר,‬
‫וזה לא מה שקרה. אני קורבן של פשע שנאה.‬
‫- יותר מ-12,000 פשעי שנאה מבוצעים‬ ‫בכל שנה בארצות הברית. -‬
‫הסבירות של ילידים אמריקאים‬ ‫להיות קורבנות של פשעים אלימים‬
‫גדולה פי שניים ביחס לאזרחים אמריקאים.‬
‫קרע אותי לגלות שהוא מת.‬
‫הוא אח אינדיאני-אמריקאי, אתם מבינים?‬
‫זאת אומרת,‬ ‫זה כמו להרוג את אחי הביולוגי. ככה הרגשתי.‬
‫- זה סיפורו של אסיר מספר 3015941 -‬
‫כולנו יכולים להיות אנשים מסוכנים.‬
‫אנשים אומרים שאתה מפלצת.‬
‫אני לא יושב פה וטוען שאני חף מפשע.‬
‫רצחתי מישהו בדם קר.‬
‫- אני רוצח -‬
‫- תוצאה אכזרית -‬
‫- מדינת מונטנה‬ ‫חוות כלא -‬
‫ב-2013 מאקויאפי ויטפורד הואשם ברצח במתכוון‬
‫אחרי דקירתו הקטלנית של ג'ון פייר ג'וניור.‬
‫נולדתי במונטנה‬
‫בשנת 1980. 13 בנובמבר, 1980.‬
‫החזירו אותי בארגז קרטון‬ ‫לשמורה האינדיאנית בלקפיט,‬
‫כי לא היה לנו כסף‬ ‫לכיסא במכונית או משהו כזה.‬
‫כולם חושבים שאמריקה היא מקום עשיר,‬
‫אבל מה שאנשים לא מבינים‬ ‫זה ששמורות של אינדיאנים אמריקאים‬
‫הן כמו מדינות עולם שלישי.‬
‫- אספרסו -‬
‫סבא שלי היה צ'יף ראנינג קריין,‬
‫שהיה הצ'יף האחרון‬ ‫של בלאקפיט אינדיאן ניישן.‬
‫אבא שלי היה אינדיאני ב-100 אחוז.‬
‫זה חלק מהמורשת שבה גדלתי.‬
‫אבל מהצד של אימא שלי כולם לבנים.‬
‫הילדות שלי הייתה כמו נסיעה ברכבת הרים. כן.‬
‫- ההורים של ויטפורד נפרדו‬ ‫כשהוא היה בן פחות משנה. -‬
‫אימו גידלה אותו,‬
‫והוא בילה הרבה מילדותו‬ ‫הרחק משמורות של ילידים אמריקאים.‬
‫לאימא שלי היו שבעה ילדים,‬ ‫וכולנו מאבות שונים.‬
‫היא הייתה עוברת ממקום למקום, בכל מקום.‬
‫הייתי במונטנה, הייתי באיידהו,‬
‫וושינגטון, קליפורניה, אורגון,‬ ‫לכל אורך צפון מערב המדינה.‬
‫התקופה המאושרת בחיי‬ ‫הייתה כשהייתי בערך בן שמונה‬
‫וגרנו באיידהו עם אבי החורג.‬
‫הוא גר בחווה.‬
‫הייתי יוצא לעבוד איתו‬ ‫על גדרות ודברים כאלה,‬
‫היינו מבריחים זאבי ערבות.‬
‫אבל הוא התחיל להכות את אימא שלי,‬ ‫ובסופו של דבר היא עזבה.‬
‫אז ירדתי מנסיעת רכבת ההרים עם אימא שלי,‬
‫ועברתי לגור עם דודים שלי.‬
‫בשנות העשרה המוקדמות שלו,‬ ‫ויטפורד עבר לטאקומה, וושינגטון,‬
‫לגור עם קרובי משפחה מהצד של אבא שלו.‬
‫זה היה פראי.‬
‫הצד המזרחי של טאקומה‬
‫היה החלק הכי גרוע במדינת וושינגטון.‬ ‫שיעור הרציחות שם היה הכי גבוה.‬
‫המקום היה מלא באלימות כנופיות.‬
‫הייתי חלק מסגנון החיים הפלילי הזה.‬
‫הדודים שלי עבדו במשרה מלאה,‬
‫ולא הפריע להם שהתרוצצתי ועשיתי מה שעשיתי.‬
‫הייתי מתעורר ומתחיל לעבור מבית לבית,‬
‫וכן, הייתה שם רק פעילות פלילית בכל מקום.‬
‫- כשלוויטפורד מלאו 18,‬ ‫הוא קיבל סכום כסף משבט הבלאקפוט. -‬
‫קיבלתי את הכסף שלי ליום הולדת 18,‬ ‫קניתי מכונית, כל הדברים האלה.‬
‫והתחלתי לבזבז כסף.‬
‫שתייה, סמים, מה שלא יהיה. פשוט חגגתי.‬
‫ונגמר לי הכסף.‬
‫ו... לא ידעתי מה עוד לעשות.‬
‫אז שדדתי מלון.‬
‫ו... זה די מצחיק.‬
‫לא קיבלתי כלום מהשוד ההוא.‬
‫זאת הייתה אישה זקנה,‬
‫והחלטתי, "לא אשדוד את הגברת הזאת".‬
‫אבל כבר נכנסתי לשם עם אקדח שלוף וכל זה,‬
‫וכיוונתי אותו עליה,‬ ‫ואז הסתכלתי עליה וחשבתי,‬
‫"אני לא אעשה את זה."‬
‫ויטפורד ברח מהמלון,‬
‫אבל שוטרים רדפו אחריו‬ ‫ועצרו אותו אחרי מרדף מכוניות.‬
‫הואשמתי בשוד ממדרגה ראשונה,‬
‫שלושה אישומים בתקיפה ממדרגה שנייה,‬
‫בריחה מהמשטרה ושימוש בנשק קטלני,‬
‫כי שלושת סעיפי התקיפה ממדרגה שנייה‬ ‫היו על הסטת רכבים מהכביש, לכאורה.‬
‫- בנובמבר 1998‬ ‫ויטפורד נידון לעשר שנות מאסר. -‬
‫- הוא היה בן 18. -‬
‫אבא שלי אמר, "כשתיכנס לכלא,‬ ‫תתייחס לזה כמו לחוויית קולג'",‬
‫וזה בדיוק מה שעשיתי. למדתי המון.‬
‫גם לא הייתה לי שום השכלה בזמנו,‬
‫כי נשרתי מהלימודים בכיתה ז'.‬
‫אבל לקחתי ספר אחרי ספר אחרי ספר,‬
‫וככה הכתיבה שלי השתפרה מאוד.‬
‫- חצי שנה מתחילת עונש המאסר שלו,‬ ‫ויטפורד השיג תעודת סיום תיכון. -‬
‫הוא גם הצטרף לקבוצה‬ ‫של אסירים ילידים אמריקאים,‬
‫והתחבר למורשת אבותיו לראשונה.‬
‫כשנכנסתי לכלא, הייתי הכי צעיר שם.‬
‫האחים ראו את זה והתחילו להכשיר אותי‬
‫בדרך החיים המסורתית שלנו.‬
‫זה נקרא "האינדיאנים מכל השבטים".‬
‫כל העניין היה גאווה ילידית.‬
‫אחד הדברים הראשונים שהם עשו‬ ‫היה לתת לי להיות נושא התוף.‬
‫כי זאת פעימת הלב של האנשים.‬
‫ומצאתי את עצמי.‬
‫- בגיל 28, אחרי שריצה עשר שנות מאסר,‬ ‫ויטפורד שוחרר מהכלא. -‬
‫- הוא התיישב‬ ‫בשמורה האינדיאנית בלאקפיט במונטנה. -‬
‫מאותה נקודה והלאה,‬
‫התחלתי להצליח מאוד בחיי.‬
‫חודשיים אחרי שהשתחררתי‬ ‫הכרתי את אימא של התינוק שלי,‬
‫והסיפור שלנו התחיל.‬
‫חודש אחר כך‬ ‫היא כבר הייתה בהיריון עם הבן שלי.‬
‫והבת שלי נולדה‬ ‫עשרה חודשים אחרי שהבן שלי נולד.‬
‫אהבתי את זה.‬ ‫הילדים שלי היו הגאווה והשמחה שלי.‬
‫למדתי בקולג' במשרה מלאה,‬
‫והתחלתי להיות תלמיד טוב.‬ ‫הממוצע שלי היה מעולה.‬
‫קיבלתי פרס הצטיינות‬ ‫בקולג' הקהילתי בלאקפיט.‬
‫רציתי לעשות דוקטורט‬ ‫בלימודי ילידים אמריקאים,‬
‫במשפט ילידי אמריקאי.‬ ‫ספציפית בזכויות אמנה וזכויות קזינו וכאלה.‬
‫השאיפה של ויטפורד הייתה לעשות קמפיין‬
‫למען זכויות הילידים האמריקאים מכל השבטים.‬
‫- ברוכים הבאים לאומת בלאקפיט -‬
‫דרך החיים שלי‬ ‫היא דרך החיים האינדיאנית של בלאקפיט.‬
‫אבל אני גם מאמין באחדות של העם שלנו.‬
‫אני מכיר שירים שונים משבטים שונים.‬ ‫אני אשיר את השירים של כולם.‬
‫בניגוד לאנשים אחרים,‬ ‫שאצלם זה תמיד השבט שלהם נגד השבט שלי,‬
‫או השבט הזה נגד השבט ההוא.‬
‫העניין אמור להיות אחדות העם שלנו,‬ ‫לא הפילוג שלו.‬
‫ושבטיות,‬
‫אפשר להגיד שהיא הייתה‬ ‫אחד הדברים שקרו עם הרצח הזה.‬
‫לוויטפורד היה חבר קרוב משמורת הבלאקפיט‬
‫שהיה נשוי לאישה משבט הסייליש.‬
‫חברי, אדריאן אפטר בפאלו,‬
‫לו ולאשתו היו בעיות,‬
‫והוא רצה לחזור לאשתו.‬
‫היא הייתה בפולסון, מונטנה.‬
‫הוא התחיל לחפש טרמפ,‬ ‫ואמרתי לו, "אני אקח אותך לפולסון,‬
‫"ותוכל למצוא את אשתך ואת הילדים שלך."‬
‫אז נסענו לשם.‬
‫פולסון נמצאת בשמורה האינדיאנית פלאטהד,‬
‫ביתם של השבטים סייליש וקוטני.‬
‫שכרנו מלון וכל זה.‬
‫קניתי אריזה של 30 בירות.‬
‫אמרתי לו, "אתה יכול לנהוג, ואני אנוח".‬
‫זה מה שעשינו.‬
‫התחלנו להסתובב, עברנו ממקום למקום.‬
‫בדקנו כמה מהברים.‬
‫- פתוח -‬
‫ממש לפני הסגירה,‬
‫הוזמנו למסיבת בית.‬
‫הגענו למסיבת הבית ואמרתי,‬
‫"טוב, תחנה שם,‬ ‫נפתח את תא המטען ונקשיב למוזיקה."‬
‫הרגשתי טוב.‬
‫אבל המסיבה הייתה יותר בפנים מאשר בחוץ,‬
‫אז החלטתי, "טוב, אולי איכנס".‬
‫כשנכנסתי ניסיתי לספר בדיחה,‬ ‫כדי לנסות לשבור את הקרח.‬
‫אמרתי, "היי, איפה כל האנשים מבלאקפיט?"‬
‫וחיפשתי ככה,‬
‫כי מן הסתם זאת השמורה האינדיאנית פלאטהד,‬
‫לא השמורה האינדיאנית בלאקפיט.‬
‫רציתי שזאת תהיה בדיחה קטנה ומצחיקה‬ ‫כדי להציג את עצמי לאנשים שם.‬
‫איזה ילד שעמד לידי...‬
‫מסתכל עליי ואומר, "שיט, בני זונות חוטפים...‬
‫"חוטפים מכות אם הם מדברים כאן ככה."‬
‫לחבר'ה האלה הייתה איזושהי בעיה‬ ‫עם בלאקפיט, סייליש, קוטני.‬
‫זו יריבות שהתחילה עוד במאה ה-19.‬
‫אבל לא ידעתי שום דבר מזה.‬
‫לא ידעתי שקורים דברים בין סייליש לקוטני.‬
‫ואוטומטית חשבתי, "וואו...‬
‫"אני בבית, עומד ליד קבוצת אנשים‬
‫"שאני לא מכיר, ואתה מדבר על לתקוף אותי?"‬
‫אפילו לא אמרתי שום דבר‬
‫שהייתי מחשיב‬
‫להצהרה מעליבה כלשהי.‬
‫ודבר אחד שלמדתי בכלא זה לא להראות פחד.‬
‫אסור להראות פחד, כי ברגע שאתה מראה פחד,‬
‫החבר'ה האלה יתקפו אותך.‬
‫היה לי סכין,‬
‫כי זה אמצעי ההגנה העצמית‬ ‫מספר אחת שלנו בשמורות.‬
‫ושלפתי את הסכין שלי ואמרתי,‬ ‫"תראה, גבר, אם מישהו ינסה לתקוף אותי,‬
‫"אני אגן על עצמי."‬
‫בחור אחר הסתובב ואמר,‬
‫"אתה יודע, לכולנו כאן יש סכינים."‬
‫הוא שלף את הסכין שלו.‬
‫הסכין שלו היה בגודל כזה. זה היה רק הלהב.‬
‫ואני מסתכל עליהם ואומר,‬
‫"טוב, לכולנו יש סכינים. פשוט תירגעו."‬
‫והסתובבתי ויצאתי משם.‬
‫ולקחתי נשימה עמוקה בחוץ וחשבתי,‬
‫"טוב, אתה בחוץ.‬
‫"אתה בסדר."‬
‫הבחור ההוא, ג'ון פייר ג'וניור,‬ ‫יוצא מבין הצללים‬
‫וניגש ישר אליי,‬ ‫כאילו הוא מתכוון לריב איתי.‬
‫הוא אמר, "היי, אתה יודע מה?‬
‫"אתה יודע שבלאקפיט וסייליש קוטני‬ ‫הם אויבים מושבעים?"‬
‫אמרתי, "זה בכלל לא מעניין אותי.‬
‫"אני בקטע של גאווה ילידית.‬ ‫זה לא מעניין אותי."‬
‫הוא פשוט הסתכל עליי,‬
‫והתחלתי ללכת לכיוון המכונית שלי.‬
‫ואז הרבה אנשים יצאו החוצה...‬
‫והקיפו אותי.‬
‫ג'ון פייר ג'וניור התקרב אליי כדי לתקוף.‬
‫ואז שלפתי,‬
‫ודקרתי אותו.‬
‫- אחרי שוויטפורד דקר את ג'ון פייר ג'וניור,‬ ‫הוא וחברו נכנסו למכונית שלו וברחו. -‬
‫זאת הייתה הגנה עצמית מפשע שנאה.‬
‫דקרתי אותו פעם אחת, זה הכול.‬
‫ידעתי שלחבר'ה האלה היו סכינים.‬
‫הרגשתי שהם יתקפו אותי.‬
‫למה החבר'ה האלה התבייתו עליי?‬
‫כי הייתי בלאקפיט.‬
‫זה פשע שנאה.‬
‫זה העניין, בסופו של דבר.‬
‫- דקות ספורות בלבד אחרי שוויטפורד ברח,‬ ‫המשטרה הגיעה לזירה. -‬
‫- פולסון, מונטנה -‬
‫עבדתי בסיור.‬
‫שוטר אחר ואני נקראנו מהמוקד‬
‫להגיע להפרעה במסיבה רועשת,‬
‫רק כדי לבקש מהם שיהיו בשקט.‬
‫הגענו למרחק שניים-שלושה בלוקים מהכתובת,‬
‫ואז נאמר לנו שהייתה דקירה.‬
‫- שריף‬ ‫מחוז לייק -‬
‫זה המקום.‬
‫היו שם גברים צעירים ונשים צעירות‬ ‫שברחו מהזירה על כביש הגישה,‬
‫רצו סביב הרכבים שלנו.‬
‫כשהתקרבתי,‬
‫ראיתי חבורת אנשים‬ ‫סביב גבר שישב על הקרקע כאן.‬
‫זה היה ג'ון פייר.‬
‫הכרתי אותו הרבה זמן.‬ ‫הכרתי את המשפחה הרבה זמן.‬
‫וכשניגשתי לדבר עם ג'ון,‬
‫הוא לא ענה לי.‬
‫הייתי אומר שהוא כבר היה במצב של הלם.‬
‫כמות הדם הקטנה שיצאה מהחולצה שלו‬
‫גרמה לי להאמין‬ ‫שהוא סובל מדימום פנימי משמעותי.‬
‫דיברתי איתו עד שבסופו של דבר‬ ‫הוא איבד את ההכרה,‬
‫והשכבנו אותו, בדקנו דופק,‬
‫ואז התחלנו בהחייאה.‬
‫ג'ון פייר סבל מנזק‬ ‫לאבי העורקים ולעורק הריאה שלו,‬
‫ומת תוך מספר דקות.‬
‫- הוא היה בן 26. -‬
‫אנחנו מתמודדים עם הרבה דברים רעים,‬ ‫וזה תמיד קשה‬
‫כשמישהו מהקהילה מת ככה, בלי שום טעם. אז...‬
‫- עדי ראייה סיפקו למשטרה‬ ‫תיאור של הרכב של ויטפורד. -‬
‫- מספר שעות אחרי הדקירה,‬ ‫הטנדר אותר במוטל מקומי. -‬
‫אנחנו מקיפים את המוטל.‬
‫אנחנו דופקים בדלת,‬ ‫והאדם שפותח את הדלת הוא מר ויטפורד.‬
‫החדר מבולגן למדי.‬
‫יש זבל על הרצפה, שמיכות על הרצפה.‬
‫בהתחלה הוא מכחיש שבכלל היה במסיבה.‬
‫אחר כך הוא הודה שהוא היה שם,‬ ‫אבל הכחיש שהיה לו כל חלק בעימות.‬
‫כשאנחנו מדברים עם מישהו‬ ‫והוא משנה את הסיפור שלו,‬
‫מה אתה מנסה לטייח?‬
‫למה שתעשה את זה? לאדם ממוצע אין מה להסתיר.‬
‫אבל זאת פשוט הדרך בה חלק מהאנשים‬ ‫מתנהגים כשהם מנסים לצאת מצרות.‬
‫השוטרים באו לחדר שלי,‬ ‫וניסיתי לבלבל להם את המוח.‬
‫אני הראשון שאודה‬ ‫שמתי מפחד אפילו להגיד משהו.‬
‫זה חלק מהאופן בו גידלו אותי.‬
‫אל תדבר עם שוטרים, אל תגיד כלום.‬
‫יש לנו חוסר אמון עמוק מאוד עם השוטרים.‬
‫דוד שלי, דייוויד,‬ ‫נורה ונהרג על ידי משטרת טאקומה.‬
‫אנחנו לא סומכים על השוטרים.‬
‫רק מכיוון שמישהו במקום אחר‬
‫זכה ליחס רע מצד המשטרה,‬
‫זה לא מצדיק לא לבטוח בנו‬ ‫שנעשה את העבודה שלנו כאן.‬
‫אני חושב שזאת הייתה המוטיבציה שלו,‬
‫לשקר כדי לנסות לחמוק‬ ‫מההשלכות של המעשים שלו באותו לילה.‬
‫בעיניי הוא לא מפגין שום חרטה.‬
‫הוא לא שמח מכך שהוא נתפס,‬
‫והוא לא רצה לשאת באחריות על מה שהוא עשה.‬
‫- בדצמבר 2014 ויטפורד עמד למשפט‬ ‫על רצח מתוך כוונה. -‬
‫- מיסולה, מונטנה -‬
‫הגרסה של המדינה לאירועים‬
‫הייתה לצייר את ויטפורד‬ ‫כתוקף היחיד בערב ההוא.‬
‫אבל הרעיון הזה פשוט לא הסתדר.‬
‫בין אם זה היה מוצדק או שלא,‬
‫בכל ויכוח או ריב, חייבים להיות‬
‫שני אנשים שבאים במגע.‬
‫בטוח שהייתה אינטראקציה כלשהי.‬
‫אז בעיניי,‬ ‫הגרסה של מאק לאירועים הייתה אמינה.‬
‫אני ג'ניפר סטראנו,‬ ‫הייתי עורכת דינו של מר ויטפורד במשפט.‬
‫ב-22 בדצמבר 2014, אחרי משפט של שישה ימים,‬
‫מאקויאפי ויטפורד נמצא אשם ברצח.‬
‫הוא נידון ל-60 שנות מאסר.‬
‫אתה זכאי לשחרור מוקדם‬ ‫אחרי רבע מתקופת המאסר שלך.‬
‫הוא קיבל עונש מאסר של 60 שנה,‬
‫מה שאומר שהוא אמור להיות‬ ‫זכאי לשחרור מוקדם אחרי 15 שנה.‬
‫והשופט קבע הגבלת שחרור מוקדם של 25 שנה,‬
‫מה שמקביל לאדם‬ ‫שמקבל עונש של 100 שנות מאסר.‬
‫זאת תוצאה אכזרית.‬
‫כל מה שהוא עבד במהלך חייו הבוגרים‬ ‫כדי לנסות להשיב לעצמו אבד עכשיו.‬
‫כל זה בגלל החלטה של שתיים-שלוש שניות.‬
‫זה שובר את הלב.‬
‫משפטית, מאק ביצע רצח.‬
‫אין ספק בעניין.‬
‫אני בטוחה שהוא מתחרט על ההחלטה ההיא.‬
‫חיים אבדו, וזאת הטרגדיה האולטימטיבית.‬
‫אבל מבחינה משפטית, מותר לבצע רצח‬
‫אם אתה חושש לחייך,‬
‫ובסופו של דבר זאת השאלה כאן.‬
‫האם מאק קיבל את ההחלטה ההיא‬ ‫באותו שבריר שנייה כי הוא חשש לחייו,‬
‫או מכיוון שהוא כעס או התגונן,‬
‫או שהוא פשוט הגזים בתגובה שלו?‬
‫מובן לחלוטין שמאק‬ ‫יגיב באימפולסיביות בנסיבות הללו.‬
‫הילדות שלו הייתה קשה למדי,‬
‫ואין ספק שהטראומה שלו‬ ‫השפיעה על האופן בו הוא הגיב באותו לילה.‬
‫- אוגדן, יוטה -‬
‫לפעמים אלימות היא כל כך מזעזעת,‬
‫שאני חושבת שהיא פשוט מאפילה‬ ‫על כל הדברים הטובים.‬
‫אחרי שמאק השתחרר מהכלא בוושינגטון,‬
‫הוא באמת עלה על דרך בה הוא היה מדהים.‬
‫הוא עשה כל מה שהיה יכול‬ ‫כדי להפוך את חייו ליציבים...‬
‫- איימי‬ ‫אחות של ויטפורד -‬
‫ולעבוד למען קידום זכויות הילידים.‬
‫זה היה מאוד חשוב עבורו. זה היה דבר ענק.‬
‫מבחינתי, זאת טרגדיה שזה לא הסתדר.‬
‫אבל אני חושבת שמאק הגיב‬
‫בדרך היחידה שהוא הכיר באותו רגע.‬
‫אני איימי, ואני אחות של מאקויאפי.‬
‫אבא של מאק היה מאומת בלאקפיט,‬ ‫ואבא שלי צ'ירוקי.‬
‫אבל יש לנו אותה אימא.‬
‫היא הגיעה מרקע רע מאוד. רקע קשה מאוד.‬
‫היא הפכה לאם בגיל צעיר מאוד, בגיל 12.‬
‫היא הייתה בת 16 כשהיא ילדה אותי.‬
‫אימא של איימי ומאקויאפי‬
‫אולצה למסור את איימי לאימוץ‬ ‫כשהיא הייתה בת שנתיים.‬
‫- דרום אוגדן -‬
‫בזמנו הממשלה הייתה יכולה לבוא ולקחת ילדים,‬
‫וזה היה חוקי לחלוטין.‬
‫האימוץ שלנו שבר את אימא שלנו נפשית,‬
‫ברמה שהיא אף פעם לא הצליחה להתאושש.‬
‫זה השאיר חור שהיא לא הצליחה למלא.‬
‫שום דבר אף פעם לא היה יציב או נורמלי.‬
‫באופן בלתי נמנע,‬ ‫היא קיבלה החלטות נוראיות במה שנוגע לגברים.‬
‫הרבה אלכוהול, סמים,‬
‫הרבה התעללות פיזית ומילולית.‬
‫מאק גדל עם זה.‬
‫התקרית הראשונה שלי עם אלימות‬ ‫הייתה כשהייתי בן שלוש.‬
‫היו שני ילדים שגרו מולנו.‬
‫תמיד שיחקנו בשלוליות הבוץ וכאלה.‬
‫זה קשה.‬
‫קשה לדבר על זה.‬
‫בסופו של דבר זה הסתיים עם השכן שלנו,‬
‫שאני מניח שהיה לו רומן עם אימא שלי,‬ ‫ולא ידעתי על זה.‬
‫הלכנו לשם, היא לקחה אותי ואת אחותי,‬ ‫והיה ויכוח בבית.‬
‫בסופו של דבר הוא ירה באשתו בחזה חמש פעמים‬
‫עם אקדח מגנום 0.357.‬
‫האישה הזאת מתה בידיים של אימא שלי.‬
‫אני לא זוכר לאן הלך הבחור,‬ ‫אבל כשהשוטרים תפסו אותו בסוף,‬
‫הוא ירה בילדים שלו בבטן, הרג את שניהם,‬
‫ואז התאבד בירייה לראש.‬
‫הוא ירה לעצמו בראש.‬
‫ו...‬
‫כל מה שיכולתי לעשות זה לקחת את אחותי,‬ ‫לכסות אותה ולחבק אותה. ו...‬
‫אני יכול לספר לכם על עוד תקריות אלימות.‬
‫אבל ככה התחילו החיים שלי.‬
‫זה פשוט זיכרון מאוד חזק.‬
‫עצוב לי על הילד שמאק היה,‬ ‫כי לעבור את זה היה...‬
‫אני בטוחה שזה היה ממש מחריד.‬
‫מגיל צעיר מאוד הוא התמודד עם המציאות‬
‫שבה הגברים האלה יכולים להרוג אותך.‬
‫זה היה שיעור לחיים‬ ‫שאני לא חושבת שהוא אי פעם איבד.‬
‫אני חושבת שזה בהחלט יכול להסביר‬
‫למה שהוא יגיב באופן אלים כל כך‬
‫בסיטואציה בה הוא הרגיש שהוא בצרות.‬
‫מישהו מנסה לפגוע בך,‬
‫ואתה ישר חוזר לילדות ומגן על עצמך.‬
‫למשפחת פייר יש כל זכות לכעוס על מאק.‬
‫ג'ון פייר לא היה צריך למות.‬
‫אבל אני לא חושבת שמאק התכוון להרוג אותו.‬
‫אני חושבת שהוא רק רצה לברוח‬ ‫לפני שהוא ייפגע.‬
‫- השמורה האינדיאנית פלאטהד‬ ‫פבלו, מונטנה -‬
‫עמוק בפנים, ככה.‬
‫מה שלומנו? כן, זרוק אותו לשם.‬ ‫-הנה הוא!‬
‫יפה! עכשיו תקבור אותו. אתה מוכן? קדימה.‬
‫- משפחתו של ג'ון פייר ג'וניור‬ ‫סירבה להשתתף בסרט זה. -‬
‫קלאסי מאוד, חבר. כן.‬
‫מגנוס הארלו היה חבר של ג'ון פייר ג'וניור,‬
‫והוא היה במסיבה בלילה בו הוא מת.‬
‫הגעתי למסיבה ההיא בערך בשלוש לפנות בוקר.‬
‫כולם חוגגים בחוץ,‬
‫כולם צוחקים.‬
‫כשנכנסתי לבית, נתקלתי בוויטפורד.‬
‫מגנוס לא הכיר את ויטפורד,‬
‫אבל הייתה ביניהם אינטראקציה קצרה.‬
‫ויטפורד היה קצת מתוח.‬
‫שמורת בלאקפוט והשמורה הזאת‬
‫הן שתי חלקות אדמה...‬
‫- מגנוס הארלו‬ ‫חבר של ג'ון פייר ג'וניור -‬
‫שונות לחלוטין, ו...‬
‫האם עדיין קיים‬ ‫חוסר האמון הזה בין שני השבטים שלנו?‬
‫כן.‬
‫התחלנו לדבר, והוא אמר,‬ ‫"היי, אתה מכיר את כל האנשים האלה כאן?"‬
‫ואמרתי, "כן, אני מכיר את כולם".‬
‫משום מקום, הוא פשוט עוצר באמצע השיחה שלנו,‬
‫והוא מחליט להגיד לי,‬
‫"אני מרגיש מאוים."‬
‫זה היה כמו איזשהו מתג.‬
‫הוא אומר...‬
‫הוא מוציא סכין מהכיס, סכין חיתוך קטן,‬
‫עם סרט הדבקה לבן סביב הידית,‬
‫והוא אומר, "זה בשביל כל מי שרוצה‬
‫"לנסות לדבר שטויות או משהו כזה."‬
‫ואמרתי לו, "תוריד אותו!‬
‫"כל האנשים כאן הם משפחה וחברים שלי."‬
‫אמרתי לו, "כולם בסדר כאן".‬
‫אלוהים יודע מה עבר לו בראש.‬
‫הוא נראה כאילו הוא ראה דברים.‬
‫- זמן קצר לאחר מכן,‬ ‫מגנוס וויטפורד יצאו החוצה. -‬
‫הם הצטרפו לקבוצה שכללה‬ ‫את חברו של ויטפורד, אדריאן אפטר בפאלו,‬
‫ואת ג'ון פייר ג'וניור.‬
‫התחלנו לנהל שיחה,‬
‫וויטפורד ואדריאן אמרו, "פקאני".‬
‫אני זוכר שזה פגע בג'ון כמו אגרוף לפרצוף.‬
‫הפירוש של "פקאני" בשפת בלאקפיט היא "אח".‬
‫וג'ון אומר,‬
‫"אז אתם בלאקפיט?"‬
‫והוא אומר, "כן", וג'ון אומר, "אני קוטני".‬
‫וקוטני ובלאקפיט הם אויבים מושבעים‬ ‫כבר מאות שנים.‬
‫אני חושב שג'ון ניסה לבסס דומיננטיות.‬
‫"זאת השמורה שלי, אתה יודע, ואם...‬
‫"אם יש לך בעיות או משהו,‬ ‫נוכל להתמודד עם זה."‬
‫וקטטות הן דבר שקורה.‬ ‫אנשים מקבלים מכות לפעמים.‬
‫אז המחשבה הראשונה שלי הייתה,‬ ‫"אל תיתן לזה להגיע רחוק יותר".‬
‫אני זוכר שניסיתי לנטרל את המצב.‬
‫"לא, זה היה לפני מאות שנים, גבר.‬ ‫הזמנים השתנו."‬
‫- מגנוס האמין שהמתח הופג, וחזר פנימה. -‬
‫אני בפנים למשך אולי דקה וחצי,‬
‫שתי דקות.‬
‫חבר שלי רץ לתוך הבית ואומר,‬ ‫"הם דקרו את ג'ון.‬
‫"הם דקרו את ג'ון! צא לכאן מייד!"‬
‫אז אני יוצא החוצה בריצה.‬
‫ג'ון שכב על הקרקע.‬
‫הוא לא הגיב לשום דבר.‬
‫הוא עדיין נושם, ו...‬
‫לא היה לנו מה לעשות בנידון.‬
‫ג'ון האמין בהרמת יד.‬
‫אולי הוא רצה איזה ריב קטן או משהו.‬
‫אבל לא הגיע לו למות.‬
‫ג'ון היה איש משפחה.‬
‫הוא טיפל בשני הבנים שלו.‬
‫הם היו מרכז היקום שלו.‬
‫הוא עדיין אמור להיות כאן,‬ ‫והוא אמור להיות עם משפחתו ועם אהוביו.‬
‫והוא לא יכול.‬
‫אני חושב שוויטפורד היה פרנואיד.‬
‫פגשתי אותו לרבע שעה,‬ ‫והוא לקח מהרבה אנשים חבר,‬
‫אח, אבא ודוד.‬
‫אז ויטפורד ממש לא מעניין אותי.‬
‫- מחוז לייק‬ ‫בית המשפט -‬
‫לאחר שנעצר,‬
‫ויטפורד בילה יותר מ-18 חודשים‬ ‫בכלא מחוז לייק כשהוא ממתין למשפט.‬
‫- גוש א' -‬
‫אני מאמין שבראשו,‬ ‫מר ויטפורד מאמין שהוא לא עשה שום דבר רע,‬
‫ושכולם רוצים לתפוס אותו או לפגוע בו.‬
‫והרעיון הזה הוחדר לו מאז שהיה צעיר.‬
‫- בידוד מנהלי 1 -‬
‫- מפקד‬ ‫ג'ון טוד -‬
‫אני ג'ון טוד. אני אחד ממפקדי הכליאה‬
‫במשרד השריף של מחוז לייק בפולסון, מונטנה.‬
‫הייתי אחד הבכירים בכלא‬ ‫כשמר ויטפורד היה כאן.‬
‫מר ויטפורד יכול להיות אלים,‬
‫ולעיתים קרובות אכן היה.‬
‫אם הוא לא קיבל את מבוקשו,‬ ‫הוא מייד פנה לאלימות.‬
‫לא ידענו בשום רגע‬
‫אם נצטרך לריב עם הבחור הזה,‬ ‫להתגלגל איתו על הרצפה,‬
‫או אם הוא ישתף איתנו פעולה.‬
‫אני חייב לומר שהוא היה סוג של בריון.‬
‫הוא היה מציק לבחורים הקטנים והחלשים יותר,‬
‫ופשוט מציק להם ומציק להם עד שהם התפוצצו.‬
‫- תא חשיבה -‬
‫ואז הוא היה פוגע בהם, או מנסה לפגוע בהם.‬
‫וזאת אף פעם לא הייתה אשמתו.‬
‫"הם עשו את זה,‬ ‫הם התחילו, זאת הייתה אשמתם."‬
‫אפילו שהוא זה שהציק והתגרה.‬
‫- מחוז לייק‬ ‫בית המשפט -‬
‫הוא תמיד היה אומר, "טוב, אני בלאקפיט,‬
‫"ואנחנו נמצאים בשמורה של סייליש וקוטני."‬
‫והוא מייד נכנס למגננה, לא משנה מול מי.‬
‫הוא פשוט בחר להאמין‬ ‫שמדכאים אותו ונטפלים אליו,‬
‫והתגובה שלו הייתה לריב.‬
‫זה היה מר ויטפורד.‬
‫ארבעה חודשים אחרי חקירתו הראשונית,‬
‫מאקויאפי ויטפורד לא קיבל רשות‬ ‫להשתתף בחקירה שנייה.‬
‫הוא הועבר לכליאה משמעתית‬
‫בעקבות בעיות התנהגות מתמשכות.‬
‫עמדתו של ויטפורד הייתה‬ ‫שהוא קורבן של פשע שנאה.‬
‫אבל לא היה הרבה מה שיתמוך‬ ‫בגרסה שלו לאירועים.‬
‫נראה היה שכל שאר העדים,‬ ‫כל שאר הראיות וכיוצא בזאת‬
‫סותרים את טענתו להגנה עצמית.‬
‫- ג'יימס מנלי היה השופט במשפטו של ויטפורד,‬ ‫והוא קבע את גזר דינו. -‬
‫היסטורית, הייתה מלחמה‬ ‫בין הבלאקפיט לסייליש,‬
‫אבל זה היה לפני 170 שנה.‬
‫אומנם עדיין יכולות להיות לפעמים‬ ‫תחרות או מתיחות כלשהן,‬
‫אבל בינתיים אנשי השבטים‬ ‫התחתנו ביניהם ותקשרו ביניהם,‬
‫והרבה מבני הבלאקפיט מגיעים לכאן,‬
‫לומדים כאן בקולג' או מוצאים כאן עבודה.‬
‫- בית המשפט‬ ‫מונטנה -‬
‫אז עמדתו של ויטפורד‬ ‫שלפיה אנשי סייליש הקיפו אותו,‬
‫ולכן היה מדובר בפשע שנאה‬ ‫והוא נאלץ להגן על עצמו,‬
‫לא הייתה טיעון משכנע במיוחד.‬
‫לא הייתה סיבה לשום דבר מזה.‬
‫גזרתי על ויטפורד 60 שנות מאסר‬
‫עם מינימום של 25 שנה‬
‫לפני שניתן יהיה לשקול‬ ‫אם להעניק לו שחרור מוקדם.‬
‫בעיניי זה היה גזר דין הוגן.‬
‫גם ההשלכות על ג'ון פייר היו חמורות למדי.‬
‫לדעתי, בכלל לא הייתי צריך לקבל גזר דין.‬
‫הייתי צריך לצאת מאולם בית המשפט ההוא.‬
‫זאת הייתה הגנה עצמית.‬
‫הם לא אהבו את העובדה‬ ‫שציינתי משהו לגבי היותי בלאקפיט.‬
‫זה פשע שנאה בגלל הלאום שלי.‬
‫הלאום שלהם כאומת קוטני,‬
‫והלאום שלי כשבט בלאקפיט.‬
‫- משפט - MP3 -‬
‫בזה מסתכם העניין.‬
‫טוב, מטריד לשמוע אותו מדבר ככה,‬
‫כי בראש שלו, הוא לא עשה שום דבר לא בסדר.‬
‫רוב האנשים, אפילו אנשים ישרים,‬
‫משחזרים אירוע בראש שלהם,‬ ‫לעיתים קרובות באופן לא מודע,‬
‫כך שהוא יהיה תואם‬ ‫לצרכים הפסיכולוגיים שלהם.‬
‫אני חושד שזה חלק מהעניין.‬
‫מר ויטפורד והבחור שהוא נסע איתו‬
‫שתו משהו כמו 30 בירות‬ ‫לפני שבכלל הגיעו למסיבה הזאת.‬
‫האם הוא זוכר במדויק את הרגשות שלו‬ ‫או את המניעים שלו, או למה הוא עשה דברים?‬
‫אני מטיל בכך ספק.‬
‫ממה שאני מבין‬ ‫לגבי התנהגותו של מר ויטפורד בכלא מאז,‬
‫הוא לא השתנה.‬
‫לטובתו, אני מקווה שהוא ישתנה בשלב מסוים,‬
‫אחרת הוא כנראה יבלה את שארית חייו בכלא.‬
‫אם הייתי יכול לשאול אותו דבר אחד,‬
‫הייתי שואל אותו, "אחרי כל זה,‬ ‫האם לא למדת שום דבר?‬
‫"לא למדת שום לקח מהטרגדיה הזאת?"‬
‫הוא הרג בן אדם, ונראה שזה לא מפריע לו.‬
‫הוא רק מרחם על עצמו.‬
‫ויטפורד ממשיך לטעון‬ ‫שהוא פעל מתוך הגנה עצמית,‬
‫ושהוא היה קורבן לפשע שנאה.‬
‫תרגום כתוביות: גלעד קשר‬