Ester?
Vad är klockan?
-Jag vet inte. -Fuck! Jag måste till skolan.
Och de här också. Jag måste lämna tillbaka dem innan mamma märker.
-Ska du gå i dag? -Ja, jag lovade pappa att göra det.
Gå inte om du inte orkar.
Nämen... Jag orkar.
Okej. Jag måste ned med de här.
Du skrämde mig.
Vad gjorde du med radion?
Jag hittade en frekvens...
Jag hörde mammas röst.
Säg inte att jag är galen. Jag hörde henne. Det var mammas röst.
-Du måste ha drömt. -Jag drömde inte. Jag hörde henne.
Du måste acceptera att mamma är död.
Så hur kan du då... höra hennes röst?
Kanske...
Det kändes så verkligt.
Men det kanske var en dröm.
Du får inte bli uppslukad av det här.
Om hon verkligen var sjuk, varför sa ni aldrig nåt?
Hon fortsatte ju med sin forskning.
Mamma dolde allt för mig. Hon dolde allt för er.
Hon dolde allt för alla.
Jag vet inte om du känner nån skuld över mammas död.
Men du, jag lovar. Det var inte ditt fel.
Så sluta nu. Gör det. För Niklas skull.
Niklas, han...
Han börjar komma ihåg saker. Han minns... saker.
Dra inte in Niklas i det här.
Jag vet att du visade honom de där böckerna.
Han har det tillräckligt jävligt som det är. Förstår du det?
Nej, jag förstår inte.
Jag ber dig bara. Snälla, sluta.
Vad fan... Vad är det du döljer?
Du har ärvt av henne, det finaste som finns.
Du har ärvt hennes begåvning.
Var rädd om den. Var rädd om dig.
-Hej. Välkommen tillbaks. -Tja.
Okej, då fortsätter vi med prerafaeliterna.
Det här är Ophelia , målad av sir John Everett Millais
år 1852.
Är det nån som vet vem Ofelia var?
-Är inte hon från Shakespeare? -Jo, exakt.
Motivet är hämtat från Hamlet .
Ofelia drevs till vansinne efter Hamlet av misstag mördat hennes far,
så hon tog livet av sig genom att dränka sig.
Allt är naturalistiskt målat...
Mamma! Mamma!
Lisa!
Mamma!
-Vad är det? -Va?
Du, Amina frågar efter dig.
Jag måste gå.
Niklas, är du hemma?
Säg nåt, eller inget.
Hej, det är jag. Ring mig när du hör det här.
Vad fan.
Fuck you, din jävla bitch.
-Vad är det? -Jag vet att du knullade Sebastian.
Hela jävla skolan vet. Jag har sett videon, alla har sett videon.
Varför?
Du har väl kille?
-Men vi... -Måste du knulla med min också?
Det var inte så det var.
Vadå? Hur var det, då?
Var du kär i honom, eller?
Vet du vad det sjukaste av allt är?
Det är att du tröstar mig, men du lipar själv.
Men du har gått bakom min rygg.
Hur länge höll det på?
-Det spelar ingen roll. -Men svara, då!
-Hur länge höll det på? -Det spelar ingen roll.
Det är bara mellan mig och Sebastian, eller hur?
Testa inte mig, Ester.
Jag krossar dig. Hör du vad jag säger?
Snälla, gå och dö.
Fan!
Jag vill bara säga tack.
För att du kom till skolan i dag.
-Du kommer bli bättre. -Nej. Jag mår skit.
Jag vet att du mår så.
Du kanske tror att du är ensam, men det är du inte.
Vi går alla igenom våra helveten.
Det är skola i morgon.
Så att...
Lägg dig nu.
Sov gott.
Hur dog Tuva?
Du vet att jag inte kan prata med dig om det. Det är en polisutredning.
Så det är det ni menar med att vi är säkra?
Det man inte vet har man inte ont av, eller?
Det står ingenting i tidningarna heller. Ingenting.
Vi lever i en jävla lögn.
Sätt dig.
Jag kommer inte låta nåt hända dig, Ester.
Du...
Det lovar jag.
Hur kan du lova det, om ni inte vet nåt?
Och så skriver ni "självmord" på rapporterna.
En sak vet jag. Tuva tog fan inte livet av sig.
De är hemligstämplade, Ester!
Det är brottsligt att läsa dem.
Vadå, ska ni anhålla mig, eller?
Det här handlar om så mycket mer än vad som står i polisrapporterna.
Det här är inte för allmänhetens ögon.
Du måste låta mig göra mitt jobb.
-Hej. -Hej.
-Skrämde jag dig, eller? -Nej, absolut inte.
Jag blev bara förvånad att du hörde av dig.
Ja... Tack för att du vill träffa mig.
Efter att jag har varit så skum.
Jag behöver verkligen prata med nån.
Okej.
Vill du ha en kaffe?
Ja.
Vissa är ju riktigt bra.
Ja, det finns en del talang.
Inte som din, men...
Tack.
Jag vet inte om...
Du kommer inte tro mig.
Vadå? Vad är det som har hänt?
Det känns som om jag håller på att tappa det.
Bli galen.
Precis som mamma.
Det där låter ju som ett rätt logiskt resonemang,
som tyder på att du inte är galen.
Jag menar en galen person är inte medveten om att hon är det.
Men vad är det som får dig att känna så?
Ända sen jag kom tillbaka hit har jag haft vakendrömmar.
Och sett syner om mamma.
Och om sjön.
Om sjön?
Jag hittade mammas anteckningar och hon hittade nåt i sjön.
Som jag tror har med dödsfallen på skolan att göra.
-Alltså Tuva... -Och Sebastian.
Och det finns fler.
Campare försvann vid sjön.
Kropparna har inte hittats.
Det finns nåt där.
Och mamma dog när hon undersökte.
Förlåt, men...
Tog inte din mamma livet av sig?
Det är den officiella förklaringen.
Okej.
Berätta från början.
Du tror jag är galen.
Nej.
Men...
det låter lite...
Sinnessjukt?
Jag vill verkligen tro dig.
-Har du ett öppet sinne? -Det handlar inte om det.
Det du säger trotsar alla naturlagar.
Alla vetenskapliga förklaringar.
Jag menar...
Det finns inga spöken, Lisa.
Man kan inte höra döda personer tala genom en radio.
Och så ska det finnas ett monster.
Hör på dig själv, Lisa.
Magi och blodsoffer och...
Det var liksom för tusentals år sen.
Vi har kommit längre nu. Vi vet att sånt inte finns.
Jag förstår att det har varit enormt påfrestande att komma tillbaka hit.
Och skulden över att inte ha varit där för Niklas.
Men det här...
Okej, du tror mig inte alltså.
Jo, vänta. Vänta, gå inte.
Lisa, jag...
Gå bara inte. Jag måste ta det här.
Jag vill prata mer med dig. Jag vill höra dig.
Jag måste ta det här samtalet.
Jag vill höra dig. Vänta.
Okej? Lova.
Okej.
Ja, hallå?
Lisa.
Vad håller du på med?
-Vänta, låt mig förklara. -Vad är det här?
-Lisa, låt mig förklara. -Jag trodde på dig.
-Men du kan tro... -Jag litade på dig.
Lisa.
Lisa, vänta!
Låt mig förklara!
Lisa!
Vi har väntat på dig.
Pappa?
Var inte rädd.
Du är en av oss.
Undertexter: Anna Townend www.plint.com