Lisa!
-Lisa! -Lita inte på dem!
-Lisa! -De vill dig inte väl.
-Mamma?! -Han kommer.
-Lisa! -Spring!
Lita inte på dem. Akta dig! Lisa, spring. Spring!
Upp och hoppa, du kommer för sent! Jag åker nu, du får ta cykeln.
-Och kom i tid! -Okej!
Hur går det? Kom.
Är det problem, eller?
Ekolodet ger inget utslag och draggen hittar inte botten.
Det är ett jävla gruvhål och tunnlar och skit.
Vi behöver gå ner med en robotkamera. Kom.
Kom in till land, då.
Så packar vi ihop här. Klart slut.
Fråga två: "Varför tar författaren upp fallet med Judas Priest?"
Varför gör du inte bara slut?
Det är bara så rörigt nu med...
Du vet, med Niklas...
Jag har en fråga. Varför låg du med Sebastian om du älskade Niklas?
Du älskade Sebastian. Eller?
Nej.
Eller, jag vet inte.
Jag älskar kanske inte nån av dem.
Du...
Jag tänkte på det vi hörde i går.
Du sa att du hade hört det innan.
Ja, jag vet inte vad det var.
Det är så konstigt. Varför pratar ingen om hur Sebastian dog?
-Har du frågat din mamma? -Det är just det. Hon säger ju inget.
Det finns kanske inget att säga.
-Vad då, vill inte du veta? -Jo, det är en del jag vill veta.
Ses vi hos dig i kväll?
Jag messar dig sen.
-Hej! -Hej!
-Är jag i tid? -Jag trodde inte du skulle dyka upp.
-Men nu är jag här. -Du fick lite bråttom i går.
-Förlåt, jag fick ett migränanfall. -Jaha, okej.
Lycka till!
Jag använder många olika slags tekniker.
Jag blandar ganska friskt.
Det här är kolstift och blyerts...
...men också akryl.
Jag har alltid dragits till det okända
och det lite groteska och morbida.
Den starkaste av alla våra grundläggande känslor är rädsla.
Rädsla för det okända.
För det vi inte kan se eller förstå.
-Mörkret. -H.P. Lovecraft.
Precis.
Men visst är de här motiven hämtade från Odensfors?
Det är ingen specifik plats.
Men alltså, den här sjön... Det ser precis ut som sjön här uppe.
Man hämtar väl alltid inspiration från sin omgivning.
Det är inte verkligheten, bara min egen fantasi.
Men det här är ju sjön, du är ju uppvuxen här.
Du vet ingenting om mig.
Okej.
Lisa. Lita inte på dem.
Då tycker jag att vi tackar Lisa för en inspirerande föreläsning.
Jättefint.
Det gick ju jättebra.
-Är allt okej? -Ja, jag är bara lite trött.
Vad gör du?
Ringer mig själv.
Så slipper du dumpa mig utan att säga till nästa gång.
Vill du inte ha mitt nummer, så är det bara att radera mig.
Eller heter det "ghosting" nuförtiden?
Känner du henne?
-Varför tror du det? -Det verkade som det bara.
Nej, det... Det är Niklas syrra.
Men jag känner inte henne.
Vi har bara sagt hej i köket, men hon är ganska skum.
Det var mycket fokus på den där sjön.
Deras mamma tog livet av sig där.
-Oj. Ja... -Han pratar aldrig om det, så...
Nej, jag ska inte säga nåt.
-Vart ska du nånstans? -Jag drar hem.
Jag hade inget kvar i dag i alla fall, så...
Men har du hört om festen i kväll?
-Alla ska typ dit. -Alla...?
Ja, eller... Jag ska dit i alla fall.
Det vore kul om du kom.
Jag ska försöka.
Niklas?
Gick föreläsningen bra?
Alltså... Ester var lite jobbig med sina frågor.
-Är hon alltid sån? -Ja, hon kan vara det.
-Vad är det du tar? -Inget.
-Jag ser ju att du tar nåt. -Vad fan vet du om det?
Det måste vara skönt för dig att komma hem och riva upp alla sår.
-Vad är grejen? -Jag vill ta reda på...
...vad som hände mamma.
-Hon tog livet av sig! -Gjorde hon?
Hur kan du vara så jävla säker? Va?
Fan, lägg av. Jag pallar inte ett psykfall till i familjen.
Vad gör du?
-Rensar du i garderoben? -Nej, jag ska på fest.
Kul. Hos vem?
Uppe vid sjön.
Den är lite kort? Lång?
Nej, jag vill inte att du går dit i kväll.
Vad då, "vill inte"? Jag ska på fest.
Det har pågått en polisutredning vid sjön hela dagen.
Det påverkar väl inte mig? Eller?
Men allvarligt! Det har försvunnit människor där.
-Och vi vet inte hur det har hänt. -Men lägg av! Jag ska gå.
Jag måste ta det här. Men vi har inte pratat klart, okej?
-Hallå? Du, vänta lite bara. -Ska jag gå så här kanske?
Har du nån uppdatering?
Hallå?
Niklas? Pappa?
-Hej, det är Lisa. -Hej, Lisa. Det är Petra.
Ledsen att jag ringer så sent. Jag får inte tag på Niklas eller Ester.
Är hon hos er?
-Nej, det är nog bara jag hemma. -Okej.
Tack ändå. Jag försöker igen.
Det är tydligen nån strandfest som hon pratade om.
-Vid sjön? -Ja, precis. Jag måste rusa.
Vi hörs. Hej!
Niklas!
Skryt lagom!
-Vad mycket folk som kom. -Ja. Vill du ha en öl?
Ja. Tack.
-Vad har du för nåt? -Tja!
-Får man joina, eller? -Absolut.
-Ska du också ha en öl? -Jättegärna.
-Vad har du med dig? -Jag har bara nån torr Riesling.
Vill du ha, eller?
-Ja, tack. -Morsans gamla Riesling.
Jag hoppas att den inte var fin.
Det är jazzbas, du vet.
-När är det? -Tja!
Hej! Jag trodde inte att du skulle komma!
Nej, alltså, jag har utegångsförbud, men jag smet när snuten var i köket.
-Bra. -Fick du inte komma hit, eller?
Nej, det har ju försvunnit folk här.
-Hur vet du det? -Har din mamma hand om det?
Vi får väl se vem som försvinner härnäst.
Jag måste kissa.
Hej då!
Du, Niklas... Säljer din syrra sin konst?
Jag vet inte, faktiskt. Kolla med henne.
Men... Jag måste också pissa.
-Hej. Har ni sett Niklas? -Tja. Han har gått på toa, tror jag.
Men slå dig ner. Sätt dig ner.
Det var ju ett tag sen de gick.
Jag måste bara fråga... Eller säga... Du var så bra i dag.
Tack.
-Vill du ha? -Nej, tack.
-Vad tar du för en tavla? -Det är olika.
Beroende på storlek, arbetstimmar, material...
Det är ganska otippat att se dig här vid sjön
med tanke på att du gör så läskiga bilder med sjön.
-Sjöar ser likadana ut överallt. -Men kom igen.
I böcker när det står: "Liknelser med verkligheten är en tillfällighet."
så är det baserat på verkligheten.
Det jag har lärt mig är att man kommer fan inte undan.
Det är ödet, karman, som fucking rövknullar en med en jävla kaktus.
Skål för det!
Skål!
-Ska du ha en? -Vad är det för nåt?
Man blir soft av det.
-Alltså, var är han? -Säg det.
-Han gick ditåt. -Tack.
Svårt att festa efter Sebbe.
Det var menat som en hyllningsfest, det här.
Vi skulle hedra Sebbe.
De fattar ju ingenting. De blundar ju bara.
Ja, det är fan bara du och jag som fattar.
Vad fan gör du?
Jag menade ju inte så. Meral, vad fan!
Jag menade ju inte så.
Meral, vet du vad?
Vet du vad? Jag har aldrig tyckt om dig.
Niklas?
Är det inte skönt att vara ny i en stad?
Ingen som känner en eller vet...
...vad man har gjort eller vad ens föräldrar har gjort.
Jag vet inte.
Bara komma till nåt nytt. Göra "ctrl-alt-delete" på hela systemet.
Som en smurf!
Varför är du på Niklas?
Sebastians död var ju inte hans fel.
Jag vet.
Jag vet inte vad jag ska göra, bara.
Jag känner mig skitlost.
Hur tror du att han mår? Alla mår ju skit.
Ska inte du sitta med dina vänner?
Vill du det, eller?
Nej.
Tuva!
Hallå, vad gör du?
-Vad fan är det som händer? -Kom.
Vi badar.
Dagens ungdomar.
Vänta, vänta!
Tuva, det ser iskallt ut!
Är det skönt?
Fy fan, vad skönt!
Kom då!
Ja, men det är fett kallt, alltså!
Vad fan gör du? Ha inte ut min öl!
Fegis!
Tuva?
Tuva? Tuva?
Tuva!
-Det är nåt här! -Tuva, vad fan?
Hjälp henne, då!
Hjälp!
Det är nånting som drar ner mig!
Kom hit, Tuva! Kom!
Hjälp mig!
Tuva, kom upp! Simma in till land!
Simma då!
Kom, kom, kom!
Vad hände?
Det var nånting i vattnet! Nånting rörde mig!
Vad fan hände? Vad är det?
Jag vet inte! Det var nåt som rörde mitt ben!
Tuva.
Undertexter: Petra Ekstedt www.plint.com