-Tror du att han dödade honom? -Vad fan hände?
Nej, jag vet inte. Det var nån som sa att Niklas hade en kniv.
Rektorn kommer med mer information senare i dag
och eftersom...
Eftersom matsalen är avstängd
serveras lunchen i gymnastiksalen.
Tror du att det var han som gjorde det?
Var snäll och sätt dig, Niklas. Vi väntar.
I dag vill jag att ni hittar teman med en koppling till vatten...
Axel, lyssna på mig.
Teknikerna har inte hittat några spår efter sprängmedel.
Eller krutrester.
De vet inte ens om det var en explosion
för Niklas var ju helt oskadd.
Nån såg Sebastian simträna vid sjön samma morgon.
Men han kom inte till idrotten
så det finns en lucka på en timme, när ingen vet var han höll hus.
Du, jag hör av mig när jag vet mer.
Så jäkla creepy.
-Det är ju helt sjukt. -Jag fattar inte att han är kvar.
-Kan jag sitta här? -Ja, absolut.
-Amina. -Niklas.
-Är du ny här? -Ja, jag kom i går.
Okej.
Det är inte så lätt att få kontakt med nån här.
-Jag är inte så van vid det. -Nej...
Det är lite känsligt här nu, men det blir bättre.
Vad menar du med "van"?
Vi har flyttat så mycket. Det är som att vara på turné.
Eller som jag tror att det känns. Jag har ju inte varit på turné.
-Du fattar vad jag menar. -Jag vet inte, men jag tror det.
Hej. - Du kan få hälsa på Ester och Tuva.
-Det här är Amina. -Hej!
-Hon är ny här. -Välkommen.
Till världens konstigaste skola.
-Vi spelar i samma band. -Okej.
-Hur är det med dig? -Det är bra.
-När ska vi repa då? -Så du pallar att repa?
Ja. Varför inte?
-Vad heter ni? -Fuck You.
-Alltså, det är bandnamnet. -Jaha.
-Amina? -Yes, det här är Emil.
Yes. Emil heter jag. Aminas tvilling.
Va? Ni är inte särskilt lika.
Nej... Nej, vi är irländska tvillingar.
Jag är född i januari, och hon i december samma år.
Våra föräldrar var lite... De gillade varandra.
Rätt mycket, då. Eller fattiga och ville ha barnbidrag. Allt sånt.
Men vilka är ni då?
Det här är ett meddelande från rektorsexpeditionen.
Vi är alla chockade och ledsna över det tragiska som har hänt.
Men vi måste nu på något sätt samla oss för att kunna gå vidare.
Sebastian var en duktig... Han var en lysande elev
som nu kommer att vara enormt saknad.
Det är svårt att förstå att han är borta.
Framför allt för er som kände honom allra bäst.
Polisen kommer nu att vilja ställa frågor.
Om det är nån som vet nåt eller har sett nåt
så finns det en direktlinje som man kan ringa.
Och skolkuratorns dörr står också öppen
för alla de som söker stöd och behöver prata.
Det är viktigt att prata med varandra och stötta varandra.
Tack.
Niklas!
Vänta. Vänta!
-Niklas! Vart ska du? -Jag drar hem.
-Vi skulle ju repa. -Jag pallar inte det.
Alla tycker att jag är sjuk eller nåt.
Det blir inte bättre om du går hem.
Du brukar väl inte bry dig?
Jag hörde mamma prata i telefon.
Polisen vet inte om en explosion dödade Sebastian.
Nej, men vi vet ju att han är död, eller hur?
SEBASTIAN 3 MERAL
-Vill du har nåt mer? -Nej, det är bra, tack.
Hallå?
-Tja. -Niklas.
Jag och Amina tänkte gå till det burgarstället, Warehouse.
-Ifall du vill följa med? -Ja, ja...
-Jag ska repa bara, men... -Kom efter om du vill.
-Ja. Kanske. -Bra.
-Har du sett Ester? -Jag såg henne vid cyklarna.
Okej.
Hörru, fuckface!
Kom hit, jag vill snacka med dig.
-Om vadå? -Vad gjorde du med Sebbe?
Nu ställde jag en fråga. Vad gjorde du med Sebbe?
-Inget. Jag var ju bara närmast. -Nånting måste du ha gjort.
Jävla pajas. Kom, vi drar.
-Vad handlade det där om? -Nä, det var inget.
-Alla enheter... -Kan jag gå nu?
Vi behöver omedelbart en bil till strandplatsen vid sjön.
24-07 här. Jag är på väg.
Hallå!
Niklas, vad gör du?
-Vad fan var det där? -Ett trumsolo.
Kom igen nu, Niklas! Vad fan?
Nej... Då skiter jag i det här.
Nej, vi måste verkligen repa.
Jag såg tältet här tidigare i dag, och sen kom jag tillbaka för att...
det kändes bara skumt. Det var då jag hittade ögat.
Men vad gjorde du här?
Jag skissade. Försökte hitta inspiration.
-Och du såg ingen annan? -Nej.
Vad tror du kan ha hänt?
Svårt att säga.
Jag vill inte spekulera i nånting förrän vi säkrat spår.
-Tror du att det är ett människoöga? -Släpp det.
Det är ett polisärende.
Sebastian hälsar.
-Hallå, sluta! -Jävla mördare!
Vad fan håller du på med? Lägg av!
Allvarligt...
-Hur mår du? -Jag är inte färdig med dig!
Hej. Är du okej?
Jag hörde att du hade hittat nåt nere vid sjön.
Jaha. Nej, allt är okej.
-Vad letar du efter? -Jag letar efter mammas dagböcker.
Men de är ju inte här.
Jag förstår inte vad det ska vara för mening att läsa dem?
Va?
Fungerar de? Pratar du med nån, eller?
Ja, ja. Häromdagen talade jag med en forskare från Tokyo.
Vad sa han då? Eller hon?
Han sa att människan är på väg mot sin undergång.
Men det tror inte jag.
Jag ska bara hämta en grej. Sen åker jag iväg igen.
Okej.
Jag har svårt att greppa det här. Han bara sprängdes av sig själv?
-Jag vet inte. -Jag fattar inte varför Thomas...
-Tim heter han. -Skit samma.
Varför den där Tim är på dig.
Hela skolan är ju det, verkar det som.
De tror att jag har med explosionen att göra.
-Man kan ju inte spränga sig själv. -Varför är inte hela skolan stängd?
Jag vet inte.
Och då är min pappa ändå rektor på skolan.
Det känns som att alla bara fortsätter som vanligt.
-Men tack för hjälpen. -Det är klart.
-Vi ses i morgon. -Tja.
Du har varit så frånvarande i dag.
Är det Niklas?
Jag hade sex med Sebastian morgonen han dog.
Du får inte hata mig. Vad ska jag göra?
Jag måste berätta för Niklas, men hur...
Nej! Säg ingenting.
Hallå?
Allt är bara skit. Och Sebastian...
Nej, älskling...
Det kommer att lösa sig. Bara... säg inget.
Okej? Lova att inte berätta nåt.
-Okej. -Okej.
Men undrar du inte vad som kan ha hänt?
Nej.
Jag fattar inte vad du ska... Fan!
Jag fattar inte vad du ska dit och göra, den där sjön är obehaglig.
Mamma var alltid där.
Ja, det är lite det jag menar.
Hon var där hela tiden, varenda jävla dag, för att hon var sjuk.
Och dit åker du för att hitta inspiration. Är inte det konstigt?
Men du gillar ju död och ångest. Jag glömde nästan det.
Jag har ju sett dina bilder. De är skitäckliga.
Jag vill veta varför hon var där. Undrar du aldrig över det?
Nej.
Vet du var mammas anteckningsböcker finns?
Är det därför du är hemma? Farsan trodde att du saknade oss.
Vet du var de är? Är de i källaren med hennes andra grejer?
Kan du släppa det?
Du kan inte komma hem efter en massa år och riva upp massa gamla grejer.
Vi försöker komma vidare, vi försöker släppa det.
Morsan är ändå död, så vad fan spelar det för roll?
Niklas!
Undertexter: Mattias R. Andersson www.plint.com