3 KVINDER
Hej, Maedeh.
Du må undskylde, at jeg har slæbt dig herhen.
Du er min bedste veninde.
Den eneste, jeg kan stole på.
Videresend denne videobesked til Behnaz Jafari.
Så er du sød.
Det haster meget.
Goddag, fru Jafari.
Jeg hedder Marziyeh Rezaei. Fra landsbyen Sarand. Nær Meyaneh.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det her.
Det er, som om jeg har glemt alt.
Jeg har elsket film, lige siden jeg var lille.
Jeg har altid gerne villet opnå mine drømme.
Jeg har kæmpet for det. Jeg har studeret og studeret.
Jeg blev student fra kunstlinjen. Jeg fik det flotteste gennemsnit i Teheran.
Men alting er gået i opløsning.
Både min familie og min forlovedes familie har svigtet mig.
Min mor sagde, at hvis jeg giftede mig, kunne jeg gøre, hvad jeg ville.
Jeg accepterede det.
Men de forrådte mig.
Alle forrådte mig.
Jeg besluttede at kontakte dig.
Jeg ringede til dig for at bede dig om at overbevise dem.
Min familie kender dine film, og de ser dine serier hver aften i tv.
De griner og græder sammen med dig.
De ville have lyttet til dig.
Jeg ringede til dig. Mange gange.
Det nyttede ikke noget.
Du tog den ikke.
Du besvarede ikke mine beskeder.
Jeg kunne ikke se nogen anden udvej.
Tilgiv mig.
Tak, fordi du lyttede til mig og så hele min besked.
Jeg har aldrig modtaget noget fra hende.
Hverken på Instagram eller Telegram. Slet ingenting.
Jeg har brugt hele aftenen på at lede i den pokkers mobil.
For at se, om hun prøvede at kontakte mig.
Hvis hun er død, hvordan kunne hun så sende det her?
Hun nævner sin veninde i begyndelsen. Som om de skulle mødes i grotten.
Hun optog den, før veninden kom, og så blev den sendt til dig.
Vi finder ud af mere, når vi kommer derhen.
Hvis hun havde mit nummer, hvorfor sendte hun den så ikke direkte til mig?
Hvor fik hun dit nummer fra?
Aner det ikke. Det her ville ikke være sket, hvis du havde svaret.
Hun og jeg taler samme sprog. Via mig ville hun komme i kontakt med dig.
Hun kunne have kontaktet dig fra starten af. Hvorfor involvere mig?
Hun ville gerne være skuespiller. Hun satsede på din medfølelse.
Hendes familie har nok større kendskab til skuespillere end til instruktører.
Kan jeg få dig til at ringe til Maedeh, pigen, hun nævner i starten?
Jeg har prøvet mange gange. Hendes telefon er slukket.
- Telefonen er uden for rækkevidde... - Kan du høre?
Hvad nu, hvis det hele bare er et fupnummer, hr. Panahi?
I aftes, da jeg modtog den...
...fik jeg et chok.
Jeg ledte efter dig.
Jeg fandt ud af, du var på optagelse. Jeg ringede til din instruktør.
Hun ringede til alle mulige, også lighuset i Meyaneh.
Hun fandt ingenting.
Hvorfor lighuset?
I den slags sager, selv i Teheran, holder myndighederne det hemmeligt.
De vil undgå opmærksomhed.
Ude i disse fjerntliggende steder... Hvem ved, hvad der kan ske?
Måske ringede hun til dig på et andet nummer.
Ja, jeg skifter ofte nummer, fordi jeg bliver chikaneret.
Jeg giver de gamle numre til mine venner.
De ville fortælle mig det, hvis de fik sådan et opkald.
Det er underligt. Det hele ser ægte ud.
Der er ingen grund til at tvivle på det.
Men hvad med rebet og grenen? Tog hun selv det hele med?
Når man vil begå selvmord, så finder man en måde at gøre det på.
Det er ikke svært at finde et reb og en gren. Hun har tænkt på alt.
Grenen ser for tynd ud til at kunne bære hende.
Åbenbart ikke.
Har du noget imod at se slutningen igen?
Jeg tror, at den sidste del, hvor hun falder ned, er redigeret.
Vil du ikke standse og studere det nærmere?
Den her del, tak.
Jeg skal finde et sted at holde ind.
Fint.
Jeg synes, det ser ægte ud.
Jeg kan ikke se, at der er klippet i scenen, hvor hun falder.
Det ville kræve en fagmand at lave sådan en redigering.
Det ville den pige aldrig kunne gøre i den afsides landsby.
Det er ikke en amatørs værk.
- Godaften, Jafar. - Godaften. Hvordan går det?
Er den skøre kvinde hos dig? Jeg står i en svær situation.
Én dag på settet med 50 personer, der venter.
Hun forsvandt og tager ikke sin telefon.
Optagelserne er gået i stå. Hvad gør jeg nu?
Jeg ved det godt, men hun er oprevet.
Jeg ville ikke have taget hende med.
Hun sprang ind i min bil, da hun hørte, at jeg tog af sted.
Jeg havde intet valg. Men hun er ikke meget værd lige nu alligevel.
Jeg undersøgte sagen om hende pige, Marziyeh.
- Det ved jeg. - Måske er der intet sket.
Hun lytter ikke til andre. Du ved, hvordan en optagelse er...
- Er der noget nyt fra lighuset? - Ja, jeg ringede til dem.
De har ikke hørt om nogen ulykke i den landsby.
Jeg ved det ikke...
Vi var alle sammen meget bekymrede.
Som om det ikke var nok, har hun nu også været skyld i det her kaos.
Vi nærmer os bjergene.
Måske forsvinder signalet. Hvis jeg har et signal -
- giver jeg dig besked, når vi ved noget. Jeg ringer til din assistent.
Hun er gået ud. Hun har det ikke godt. Hun går hvileløst rundt.
- Prøv for guds skyld at hjælpe mig. - Okay.
- Lad mig vide, hvad der sker. - Det lover jeg.
Kan du ikke lave nogle andre ting i mellemtiden?
Jeg har kun én dag her, og hun skal være med. Sæt dig i mit sted.
Jeg kan ikke optage andre scener.
Hun kunne i det mindste godt tage sin telefon!
Der er altid lys for enden af tunnellen. Du finder en løsning.
Jeg håber, du ender med at få noget ud af det.
Undskyld, min mor prøver at få fat i mig.
Jeg skal ringe og berolige hende. Hun er sikkert også bekymret.
Hils hele holdet fra mig. Vi ses.
Hej, mor.
Godaften. Jeg talte i telefon, da du ringede. Hvordan går det?
Hvor er du henne?
Mig? Ingen steder. Hvorfor?
Jeg er bekymret. Du skal give din mor besked, når du tager væk.
Du kunne godt komme og besøge mig.
Det kan jeg ikke. Jeg er ude og rejse sammen med en ven.
Med en ven? Jeg har hørt, du er ved at lave en film.
Nej, mor. Det passer ikke. Det er rygter.
Lyver du nu også for mig?
Hvad taler du om, mor?
Du kunne i det mindste fortælle din mor, hvad du laver.
Er jeg måske ikke din mor?
Når jeg ringer hjem til dig, binder de mig noget på ærmet.
Du skal ikke være så bekymret.
Du skal fortælle mig, hvad der foregår.
Kom og besøg mig. Jeg er helt alene.
Du ved godt, at jeg besøger dig tit.
Jeg var nødt til at tage af sted. Jeg laver ikke nogen film. Bare rolig.
Hvis jeg nogensinde laver en, bliver du den første, der får det at vide.
Du skal fortælle mig, hvad du laver.
Når du ikke besøger mig, spekulerer jeg på, hvad du går og laver.
Mor, jeg er nødt til at lægge på nu.
- Klarer du dig? - Vil du lægge på? Fint. Farvel.
Pas godt på dig selv. Farvel.
Må jeg se din mobil?
Tak.
Jeg ringede til dig. Flere gange.
Tak, fordi du lytter til denne besked.
- Har jeg sovet længe? - Godmorgen. Du har kun sovet lidt.
Vil du lukke kølerhjelmen op?
Den sidste knap.
Tak.
Er der langt endnu?
Det er bag bjergene, tror jeg.
Jeg foreslår, at vi starter på landsbyens kirkegård.
Hvis hun er død, kan vi finde en slægtning.
Eller hvis hun er begravet, må der være en ny grav.
Hvorfor tage på kirkegården? Vi spørger bare den første og bedste.
Men hvis hun løj -
- eller hvis familien skjuler det for at undgå vanære -
- bliver det svært.
De kan skjule alt, bortset fra liget.
Uanset hvor meget de prøver, vil det slippe ud.
Jeg foretrækker at undersøge, om hun er på kirkegården.
Hvis hun ikke er det, tager jeg mig af den lille tøjte.
Og jeg håber ikke, at du...
Hvad mener du?
For ikke så længe siden kom du hjem til mig sammen med Tahereh.
Du sagde, at du var ved at skrive et manuskript om et selvmord...
- Og? - Med en rolle til mig.
Og hvad så?
Ingenting.
- Godmorgen. - Hvad kan jeg hjælpe med?
I hvilken retning ligger Sarand?
Jeg taler ikke farsi. Sig det på tyrkisk.
Undskyld, jeg taler ikke tyrkisk så godt.
Jo, du gør.
Man glemmer ikke sit modersmål.
Godt, så prøver jeg.
Sig mig, er der sket noget her for nylig?
- Hvad? - Hornet! Dyt med hornet.
Dyt med hornet?
- To gange nu. - To gange?
To gange?
Længere tid.
- Hvad? - Hold det nede i længere tid.
Hvorfor?
- Så kan du køre. - Hvorhen?
Hvilken vej... til landsbyen?
Kør op på toppen af bjerget, kør ned på den anden side -
- helt ned til bunden. Drej til højre, og så er du der.
Mange tak. Farvel.
Spurgte du ham?
Ja, men...
- Lagde du mærke til det? - Hvad?
De holder bryllup.
- De må godt gifte sig. - Ikke hvis nogen lige er død.
Måske er de fra en anden landsby.
Her er der mange landsbyer i hver eneste dal.
Jeg tror, at i de her egne bliver en sørgeperiode respekteret af alle.
Pas på. Du kører lige på kanten af kløften.
Stop. Der sker noget der.
- Goddag. - Velkommen.
Tak.
- Kom ind og få en kop te. - Tak, men vi skal videre.
Du er ikke så god til tyrkisk. Du kan tale farsi til mig.
Tak. Men vi skal af sted.
Det skal vi alle før eller siden.
- Men tag jer tid til en kop te. - Det er venligt, tak.
Jeg har set denne dame før. Jeg ved ikke hvor.
- Men jeg genkender ikke herren. - Er der en landsby længere fremme?
Naturligvis. I disse bjerge og dale er der landsbyer overalt.
Hvilken landsby vil du hen til?
Vi kører rundt og tager billeder af landskabet.
- Er alt i orden her? - Ja, alt er i fineste orden.
"Denne verden er uretfærdig. Den kendte Noa såvel som Salomon."
"Den giver børn, og den tager dem. Alt er smerte i denne verden."
Alt er godt her. Det er mig og dig, der er problemet.
Hvor er landsbyens kirkegård?
Er I skattejægere?
- Ser vi sådan ud? - I ligner ikke kirkegårdsgængere.
- Hvor er den? - I passerede den på vej ned.
Vend rundt og kør tilbage. Drej til venstre ved næste kryds.
Så kommer kirkegården.
Ellers er der en til på den anden side af bjerget.
Det er den gamle kirkegård. Men skattene er væk.
- Tak. Så vender vi om. - Pas på jer selv. Farvel.
Farvel.
Hvorfor spurgte du ham ikke om noget?
Vi kunne have snakket i timevis uden at få noget at vide.
Der foregik et eller andet -
- men der lugtede ikke af død.
Frue.
Hvorfor ligger du der?
Goddag. Velkommen til min sidste bolig.
Mit hvilested.
Gud bevare dig.
- Hvad siger hun? - At det er hendes sidste hvilested.
Hun har fået den udgravet.
Jeg har en lampe med. Jeg sætter lampen der -
- så graven er oplyst nogle timer hver aften.
Ellers kommer slangerne og lader mig bøde for det, jeg har gjort.
Hvis der er lys, bliver de skræmt bort.
Så kommer jeg af med dem.
Frygter du slanger? Du virker ikke ond.
Jeg er heller ikke nødvendigvis god. Hvad godt har jeg udrettet?
Det ved kun Gud.
Jeg håber, at du får et langt liv. Pas på dig selv.
- Farvel. - I må også have det godt.
Det hele er et fupnummer.
Pigen leger med os. Der er intet spor efter hende.
Det ser ikke ud til, at nogen er blevet begravet her i årevis.
Jeg bliver skør. Hvad er det her for et cirkus?
Du sagde, at videoen var lavet af en fagmand.
Du spurgte mig, om hendes fald var redigeret.
- Ja. - Jeg kiggede efter.
Det så ægte ud. Jeg kunne ikke se, der var klippet i det.
Jeg sagde, at hvis der var klippet i det, var det ikke en amatørs værk.
Kun en fagmand kunne have gjort det. Sådan en person er der ikke herude.
- Det er ægte. - Fint. Vil du aflægge ed på det?
Aflægge ed?
Jeg er forvirret. Jeg vil være sikker på, at jeg kan stole på dig.
Vil du være sikker?
Her er nøglen. Der er bilen.
Så finder jeg et sted, hvor jeg kan aflægge en officiel ed.
Hr. Panahi, det var for sjov. Jeg mente ikke noget med det.
Tilgiv mig.
Jeg fortryder det, jeg sagde. Tilgiv mig.
Hold nu op. Så slemt var det heller ikke.
Hør nu, hr. Panahi.
Tag dig nu sammen for din datter Solmaz' skyld.
Pas på. Gør plads, børn.
- Hej. - Hej.
Lad være med at genere hende. Stig ud, fru Jafari.
- Jeg taler ikke tyrkisk. - Velkommen.
En stor applaus for fru Jafari.
Pokkers.
- I skal ikke genere hende, børn. - Tak.
Goddag.
Goddag. Hvordan går det?
- Goddag. - Goddag. Hvordan går det?
- Velkommen til landsbyen. - Jeg skal lige skrive min autograf.
Vent lidt. Hvad hedder du?
Vent...
"Fereshteh. Held og lykke."
Undskyld...
- Skriv din autograf dér. - Okay.
Jeg skal nok...
"Held og lykke."
Goddag.
Velkommen. Velkommen til.
Vi mangler vand og elektricitet her. For ikke at nævne gas.
Beklager, men det har vi ikke noget at gøre med.
- Vi troede, I kom for at hjælpe os. - Det er jeg ked af.
Har vi ikke set dig i tv?
- Du lavede mad til din gæst, ikke? - Jeg husker ikke, hvilken ret det var.
- Vi kunne spørge dem. - Kender I en Marziyeh?
Marziyeh. Kender I hende?
- Kender du hende? - Det er min søster. Hun er syg.
Nej, ikke hende.
Hun siger, at hun har en syg søster, der hedder Marziyeh.
Det er ikke hende, vi søger.
Pigen, vi søger, blev student fra kunstlinjen.
Nå, så det var hende, I kom efter. Ikke os!
En tomhjernet møgunge!
Vi havde håbet, at I kunne løse vores problemer. Kom, så går vi.
Gå hjem, alle sammen. Der er ingen hjælp at hente her.
Hvad sker der?
Utroligt.
Hvad skete der?
Marziyeh er ikke ret populær i landsbyen.
Hendes søster vil føre jer til hendes hus.
Ved du, hvilken Marziyeh vi taler om?
Kom så. Giv mig nøglen.
Goddag.
Kom indenfor.
- Bor Marziyeh her? - Mor, hvor skal du hen?
Ud! I skal ikke komme herind! Gå jeres vej!
- Gør mig nu ikke flov. - Gå jeres vej!
Hvor er de fra? Hun skal ikke rejse væk for at studere til skuespiller.
Som om det er det eneste, der er at lave? Forsvind!
Først studere, og hvad så?
Gå væk med jer!
Værsgo at komme indenfor.
Gå bare først.
- Hun skal ikke studere. - Jeg er flov over dig. Stop!
Nej!
Hvad fanden skal de her?
Studier? Hvad fanden skal det til for?
Dumme tøs! Slip mig! Jeg vil ikke lade hende studere!
Hun kaster skam over os!
- Jeg skal nok tale med dem. - Hun kaster skam over os!
- Gå nu ind med dig. - Hun vanærer os.
Slemme dreng.
Kom, skat.
Følg med.
- Jeg beklager. Kom ind. - Tak, frue. Det er da fint her.
- Er det? Så sid ned. - Vi vil ikke være til besvær.
Tak.
- Hvad var det, han sagde? - Ingenting. Han bandede bare.
- Nævnte han hende? - Det var svært at få mening ud af.
Han var ikke så tydelig.
Det var noget ævl.
Der er ingen tegn på noget...
Vi vil ikke være til ulejlighed.
Da jeg hørte fra Atena... Så vidste jeg, at I ville komme.
Men det er et dårligt tidspunkt. Vi taber ansigt i landsbyen.
Hvad er der sket?
Hvordan skal jeg sige det? Marziyeh har været væk i tre dage.
Vi har ledt efter hende overalt. Vi har ikke fundet hende.
Tidligere, når hun blev vred, tog hun hen til sin moster.
Men der er hun heller ikke.
Hendes far er i Teheran for at se, om hun er taget ind til skuespillerskolen.
Hendes forlovedes familie ved intet. Jeg håber, han er tilbage snart.
Ellers laver Mehdi en skandale.
Hvis hendes forlovedes familie opdager det, er hun fortabt.
- Er det hendes bror? - Ja, hendes lillebror.
- Har I ikke ringet til hende? - Jo, men hendes mobil er slukket.
- Spørg hendes venner. - Hun har ingen.
Landsbyboerne lader ikke deres piger omgås med Marziyeh.
De frygter, at de vil blive lige så flyvske som hende.
De siger: "Vi vil ikke have entertainere her."
'Entertainere'. Det er længe siden, jeg har hørt det ord.
Rogieh? Vil du se, hvem der ringer?
Min datter var den mest begavede, den dygtigste.
Men hun ved ikke, hvornår hun skal holde mund.
Hun siger alt, hvad hun tænker. Det er ikke alle, der er glade for det.
Da hun besluttede sig for at studere, vidste jeg, det ikke ville ende godt.
Jeg troede, ægteskab ville få hende på andre tanker. Men hun stillede krav.
Vi måtte acceptere hendes krav.
Hendes far sagde, at det er svært at blive optaget på skuespillerskolen -
- og at hun aldrig ville komme ind.
I al hemmelighed tog jeg hende med til prøven.
Mit uheld er, at hun blev optaget. Jeg aner ikke mine levende råd.
- Ved Maedeh måske, hvor hun er? - Hvordan kender I Maedeh?
I ansøgningen til skolen angav Marziyeh Maedeh som sin kontaktperson.
- De er kusiner. - Bor hun her?
- Ja, i nærheden. I sidder dårligt. - Det gør ikke noget.
Kan vi besøge Maedeh?
Nej, bliv her. Jeg sender Rogieh hen efter hende.
- Rogieh, hent Maedeh. - Vi kan vente i bilen.
Vi venter i bilen. Når hun kommer, så send hende hen til os.
Mange tak, frue. Det er meget venligt.
- Jeg kommer med te. - Nej tak.
Vi vil ikke være til ulejlighed.
I bør blive her. Maedeh er på vej.
Vi venter på hende i bilen.
- Nævn ikke det her for nogen. - Naturligvis. Mange tak. Farvel.
- Vær ikke bekymret. - Gå med jer!
Tak. Farvel.
- Vi finder selv ud. - Farvel.
Forsvundet i tre dage. Tror du, hun er død?
Det ved jeg ikke.
Fru Jafari. Det er ikke til at tro.
Gå hjem, min pige. Din mor bliver bekymret.
Hvordan går det? Hvad laver du her?
- Maedeh, sig, hvor hun er. - Hvem?
Hør nu her. Jeg mener det alvorligt.
- Jeg har fået nok af de her numre. - Jeg forstår det ikke.
- Hvor er Marziyeh? - Er hun ikke hjemme?
Kom her. Sendte du mig ikke en video over Telegram?
Jeg har ingen mobil.
Hr. Panahi, giv mig din mobil.
Lås den op.
Hvis nummer er det?
Marziyehs.
- Hvad sker der? Jeg bliver nervøs. - Jeg forstår det ikke.
Fru Jafari. Hr. Panahi, er der sket noget?
- Hr. Panahi... - Nej, det er ingenting.
- Hvornår så du sidst Marziyeh? - For et par dage siden.
- Har hun ikke sagt noget til dig? - Om hvad?
- Måske om sine studier. - Dem taler hun om hele tiden.
Sagde hun, hvornår hun ville tage af sted?
Hvordan skulle hun kunne det, den stakkel? Hun er desperat.
Ved du noget, hr. Panahi?
Hun ved vist ingenting.
Hr. Panahi...
- Er der en grotte i nærheden? - Hvorfor?
Jeg vil bare gerne vide det.
Den vej. I kan se den, når I kommer til bjergene.
- Hr. Panahi... - Undskyld mig.
Er der sket hende noget? Vær sød at fortælle det.
Nej, der er ikke sket noget. Men sig ikke noget til nogen, okay?
Lad være med at sige noget.
- Lover du det? - Ja.
- Pas på jer selv. - Tak. Farvel.
Hr. Panahi, det er her.
Dér. Grenen.
Hvad med rebet, liget, mobilen og alt det der? Hvor er det henne?
Jeg sagde jo, at det var et nummer.
Regnede du med, det ville være her? Det har de vel taget.
- Hvem? - Hendes familie.
De vil jo skjule alt for at undgå at tabe ansigt.
Men de sagde, at de ikke havde hørt fra hende i tre dage.
Hvis de skjuler det, vil de ikke fortælle os det.
- Arrangerede de det for vores skyld? - Nej, for deres æres skyld.
Goddag.
- Sid ned. - Tak. Bliv endelig siddende.
Hvordan går det?
- Hvad kan vi byde på? - Hvad har I?
- Vi har gode æg fra landsbyen. - Bare to kopper te, tak.
Det er en ære for os at have besøg. Velkommen.
Jeg genkendte dig ikke tidligere. Jeg hørte det senere. Jeg beklager.
De byder os velkommen. Han beklager, at han ikke genkendte dig.
Det er helt i orden.
Hvad betød det med hornet tidligere?
Jeg troede, du forstod det.
Jeg forstod det en lille smule. Men fortæl mig mere om det.
Er det i orden, jeg forklarer det?
I vores landsby -
- er der kun én vej, som I så, og den er smal og stenet.
Kun én bil kan passere ad gangen. Du dytter ved svinget -
- for at være sikker på, der er fri bane. Er der det, kan du køre.
Ellers dytter bilen på den anden side for at vise, at den er på vej.
Hvis du ikke dytter tilbage, betyder det, den anden kan køre.
Hvis man har travlt, dytter man to gange. Det er nødsignalet.
Og hvad gør man så? Venter. Man venter på, at den anden passerer.
Hvis du også har travlt, dytter du længere.
Og viser, det er en ægte nødsituation såsom en syg passager.
Så kan du køre frem. Vi har lavet den regel i fællesskab.
I laver jeres egne regler.
Naturligvis. Uden regler går alting i opløsning.
Det er nødvendigt med sund fornuft. For eksempel her i landsbyen -
- har vi fine haver, fine frugtplantager, frugtbar jord.
Men hvis nogen bliver syg en dag -
- kan haven, frugtplantagen eller den frugtbare jord så kurere ham?
Naturligvis ikke. Vi har brug for læger.
Til at behandle os, når vi er syge.
I denne landsby er der flere parabolantenner, end der er folk.
Hvis de bliver syge i morgen, hvem skal så behandle dem?
Parabolantennerne?
Eller wannabe-entertainere?
Det nytter jo ikke noget.
Den pige kan man ikke snakke til fornuft.
Hun gør, hvad der passer hende. Virkelig tomhjernet.
Hvorfor er I kommet helt herud? Hun vil ikke lytte...
Hvad nu, hvis nogen gerne vil være entertainer -
- hvad skal de så gøre?
De skal slet ikke gøre det. Vi har et ordsprog her i byen:
"Der er ikke noget håb for onde mennesker, når de dør."
Ved du, hvad vi går igennem for vores dyrs skyld?
Vores liv afhænger af dem. Vi skal kæmpe for ikke at miste dem.
Uden dem kan vi ikke overleve.
Den unge pige skal forstå -
- at hvis en entertainers liv var noget at stræbe efter -
- så ville fru Shahrzad, som engang havde sin storhedstid -
- ikke være nødt til at bo helt alene og fattig i sit lille hus.
Hvem er Shahrzad?
En kvinde, som dansede og sang i film før revolutionen.
Hr. Panahi. Ikke den vej. Denne vej.
For guds skyld hurtigere.
Forstår du, hvad du har gjort? Jeg har sat himmel og hav i bevægelse -
- for at prøve at finde dig, din dumme tøs!
- Og du leger gemmeleg? - Hør efter!
- Skammer du dig? - Tilgiv mig.
Hvad skal jeg tilgive?
Tager du gas på mig?
- Skal du have en lussing? - Undskyld.
- Hør efter, Behnaz. - Du skal ikke kalde mig ved fornavn.
Hold mund!
Jeg har fået nok af dig!
- Jeg lod et barn manipulere med mig! - Tillad mig at forklare.
Nej, det tillader jeg ikke!
Jeg giver dig ikke lov til noget!
- Lad være med at slå hende! - Af vejen!
Hold op! Du lod, som om du ikke vidste noget!
Hvorfor løj du, din tøjte?
Hvorfor løj du for mig?
Hvorfor jeg løj? Hvorfor skulle jeg lyve?
Du var den eneste, der kunne redde mig.
Ellers ville jeg ikke have gjort det her. Kan du ikke forstå det?
Kan du ikke se det?
Jeg beder dig, fru Jafari.
Jeg beder dig. Prøv at forstå mig.
Jeg beder dig. Du var mit eneste håb for at komme på skuespillerskolen.
Tomhjernede tøs.
Du kalder mig også tomhjernet. Du taler som de andre.
Jeg beder dig. Prøv at forstå.
Du er den eneste, der kan hjælpe mig.
Jeg har prøvet alt. Alt!
Der var ingen anden udvej.
Så nu skylder jeg dig noget? Hvad skylder jeg dig?
Kunne du ikke bare have spurgt mig?
Hvis jeg havde fortalt dig sandheden, ville du så være kommet?
Ville du så være kommet?
Jeg beder dig, fru Jafari.
Jeg beder dig.
Jeg går ned på knæ, hvis det kan hjælpe.
Gå ikke! Denne gang slår min bror mig ihjel, fordi jeg var væk i tre dage.
Han sætter ild til Shahrzads hus.
Han ødelægger alting, hvis han hører, jeg var hos hende.
Jeg beder dig.
Du må ikke gå!
Hvorfor forstår de det ikke?
- Hvordan går det? - Fint, tak.
Har du en mobil? Er der et signal?
Jeg undersøger det.
Nej, intet signal. Hvad sker der?
Vi gik med tyren, og så faldt den om.
- Hvad vil du gøre? - Jeg kan ikke gøre så meget.
Min kollega gik op på bjerget for at prøve at få et signal.
Han prøver at få fat i en dyrlæge, hvis han får et signal.
Ellers går han ned i landsbyen og ringer fra en fastnettelefon.
- Så er tyren allerede død. - Hvad skal jeg ellers gøre?
Jeg kan hjælpe med at skubbe den til side, så vi kan passere.
Nå, så det tror du. Se, hvor opsvulmet dens mave er.
Hvis vi flytter den, dør den.
Vi kan ikke bare vente her. Kan du ikke aflive den?
Gud forbyde det!
Men jeg dyttede. Du kunne have svaret, så jeg ikke var kørt frem.
Jeg hørte dig, men jeg troede, det var min kollega med dyrlægen.
En dyrlæge i landsbyen? Glem det.
Det er bedst, at du afskriver dit tab.
Selv mennesker giver man dødshjælp. Gør det samme for den.
Det er en synd. Og jeg har kun en lille kniv.
Jeg vil ikke have, at den lider.
- Det gør den allerede. - Ja, men det er anderledes.
Den lider, men det er ikke op til os at gribe ind.
Det er Guds vilje.
Hvis jeg stikker kniven i den, er vi begge ansvarlige.
Den tyr er ikke hvem som helst. Det er tyren med de gyldne nosser.
- Hvad? - Det er en don juan. Er du med?
- Nej. - Taler damen tyrkisk?
- Nej. - Så lad mig forklare det.
Det er en avlstyr.
Det er ikke en almindelig tyr. Den er noget særligt.
Den benyttes til avl.
Du ser bare en væltet tyr, som spærrer vejen.
Men hverken i Aserbajdsjan eller Iran finder du en tyr som den.
Det er en særlig race med særlige gener, et unikt eksemplar.
Jeg har selv set det.
På en enkelt nat befrugtede den ti køer.
Jeg får 300.000 tomaner per befrugtning.
I morgen er der et marked her.
Folk strømmer hertil med vogne fulde af kvier.
Du kan forestille dig det.
Jeg ser for mig, hvordan vognene holder i kø foran den.
De lokale køer er de værste. Når de får færten af den, brøler de af lyst.
Tilbring natten her, så vil du få det at høre.
Det er som et symfoniorkester, hvor alle spiller samtidig.
Det er en enestående tyr. Og så faldt den om her...
Hvad skal jeg sige til kvierne, når de kommer i morgen?
Den tyr kan ikke erstattes, hvis der sker den noget.
- Ved du hvorfor? - Hvorfor?
Dens testikler er mirakuløse.
Lav en kebab til en 80-årig mand af dem, så bliver han et vilddyr.
- Lad os køre tilbage, hr. Panahi. - Vi må af sted. Farvel.
Jeg giver dig mit kort. Man ved aldrig.
Hvis I har brug for en opkvikker, har vi ekspreslevering af kebabber.
Tak. Farvel.
Hør her. Du må tænke, hvad du vil -
- men jeg synes, du var hård ved hende.
Det er folk herude ikke vant til.
De bliver hurtigt fornærmet, men glemmer det endnu hurtigere.
Eftersom vi kører tilbage, så prøv at gøre det godt igen.
Det er op til dig.
- Goddag. Hvordan går det? - Fint, tak.
Jeg har hørt, at Shahrzad bor i nærheden.
- Lidt længere fremme, til venstre. - Tak.
Hej.
Tak, fordi du kom tilbage.
- Hr. Panahi... - Vent lige lidt.
Undskyld mig, men der foregår et eller andet. Jeg undersøger det.
- Hvad? - Jeg giver besked. Vent på mig her.
Det var godt, du ikke kom med. Det er et lille sted.
- Det er pinligt for hende. - Hvad skete der?
Ingenting. Hun er vred på hele verden.
Især de instruktører, hun har arbejdet med.
Hun siger, at de har gjort hende fortræd.
Jeg fortalte hende, at du ikke lavede film dengang.
Hun sagde: "De er alle ens. Den ene er værre end den anden."
Hun hader os vel, fordi vi ikke støttede hende.
Men hun var ikke ene om det. Alle skuespillere oplevede det dengang.
Hun har ingenting i sit hus. Kun malerier og plakater fra sine film.
Sådan er det.
Jeg foreslog Marziyeh, at vi kørte hende hjem, før vi tager herfra.
Hun vil vente, til hendes far kommer hjem fra Teheran.
Han virker mindre snæversynet end broren. Men det er op til dig.
- Har vi noget valg? - Ikke rigtigt. Men hvad vil du gøre?
Ingenting.
- Jeg har det fint. Jeg bliver her. - Nej.
Hvis landsbyboerne opdager det her, vil de ikke finde sig i det.
Jeg bliver her. Jeg sover bare i bilen.
Jeg er virkelig træt.
Jeg er mere sikker her end nogen andre steder.
Du får dem her. De er herfra, og de er lækre.
Der er også te. Jeg kommer med noget til dig.
Hun gav mig også en cd med sin poesi.
- Læser hun op? - Ja, hun optog det i Kerman.
De er lige udkommet. Hun gav mig en. Nu får du den.
- Tak. - Du mangler ikke noget?
- Nej tak. - Godnat.
Min usikkerhed var større end nogensinde.
Jeg ønskede at kende navnene.
Skolebestyrerindens hånd fik hammeren til at danse i luften -
- og brød det ubesmittede daggrys stilhed -
- ved at slå mod det røde metal fastgjort på skolegårdens fyrretræ.
Bang, bang, bang.
Stilheden torturerede uskylden.
Den første bøn var helt klart en forbandelse for mig.
Stå op.
Sid ned.
Jeg sagde ikke "til stede". I dette tilfælde er du fraværende...
Hr. Panahi.
Undskyld, vækkede jeg dig?
Nej, jeg blundede bare.
Vil du gå en tur med mig hen til landsbyen?
Så kan jeg ringe.
Til producerassistenten. De har været bekymrede siden i går.
Jeg har ikke rigtig lyst.
- Jeg gør det, hvis du har brug for det. - Nej.
Hvil dig bare. Jeg er snart tilbage.
God fornøjelse.
Hallo? Godaften, hr. Ahmadi. Jeg er virkelig ked af det.
Det ved jeg. Jeg forstår dig godt.
Jeg var i en alvorlig situation.
Selvom jeg havde været på settet, ville jeg ikke have været noget værd.
Jeg talte med dem.
Ja.
Jeg forstår. Du har fuldstændig ret.
Du kan regne med mig i morgen.
Vi kan optage om aftenen fra kl. 18.
- Stol på det. Så er jeg i Teheran. - Må jeg afbryde?
Tak. Jeg forklarer det, når vi ses.
Slet ikke. Det har intet med det at gøre. Slet ikke.
Jeg skal nok forklare det hele. Tak for din store forståelse.
Mange tak.
Godaften. Farvel.
Nu du er her, hvordan ender tv-serien så?
Som altid med tårer og sorg.
En af personerne dør.
Mange tak, hr.
- Undskyld, hvor meget skylder jeg? - Du er min gæst.
Nej, jeg fik jo te, og jeg kunne ringe...
- Nej, det vil jeg ikke tage imod. - Det er ingenting.
- Det er en ære at have dig her. - Mange tak. Farvel.
Er herren her ikke?
Nej, han er træt. Han sover i bilen.
- Jeg ville fortælle ham noget. - Jeg kan sige det videre.
- Jeg tør ikke fortælle dig det. - Betragt mig som din datter.
Ikke her i caféen.
Lad os gå hjem til mig et kort øjeblik.
Kan du huske mit hus?
- Det med gårdhaven? - Ja.
- Men jeg skal snart være tilbage. - Ja.
Jeg har en souvenir til dig og herren.
- Det er fra omskæringsfesten. - Tak. Var det for dit barnebarn?
Nej da! Min søn. Ikke mit barnebarn.
Bravo. Et barn i din alder?
Hvis bare du havde været der og set det med dine egne øjne.
Du ville ikke have troet, han blev omskåret. Han græd slet ikke.
Da Ayoub, min ældste, blev omskåret, tog jeg hans forhud med til Teheran.
Jeg ville begrave den nær et palads, for at Ayoub måske kunne få job der -
- også bare som vagt, og så kunne han hjælpe mig.
Vagterne anholdt mig. De satte mig i fængsel og slog mig halvt til døde.
De slog mig hver dag. Efter nogle uger lod de mig gå.
Så gik jeg i biografen.
Jeg så en film, gik ud derfra og tog hjem.
Senere gav Gud mig fire døtre.
Tillykke.
Min anden kone kunne ikke få en dreng.
Hun fik aldrig en dreng.
For 12 år siden gav Gud mig en dreng, endnu en søn.
Godaften, frue. Undskyld ulejligheden.
Mange tak. Tak.
- Hvor meget koster kød i Teheran? - Jeg køber ikke kød. Jeg er vegetar.
- Hvad var du ved at sige? - Vent, til min kone er gået.
Hvordan er vejret så i Teheran?
Der er varmt og forurenet.
Her er der frisk luft.
- Værsgo. - Tak. Det er alt for meget.
Tak. Jeg vil ikke være til ulejlighed.
Nu er det fint, tak.
Jeg tænkte på...
Den historie, du fortalte mig om din søn...
Hvilken indflydelse kan det have på hans fremtid, hans job?
Omskærer I ikke drenge der, hvor du kommer fra?
Hvad med forhuden?
Den smider de vel væk.
Men den er hellig. Intet under, at der sker dårlige ting for jer.
En drengs skæbne afhænger af det.
Man skal give den til hans gudfar -
- så han kan gemme den på et udvalgt sted.
Læg den i en fængselsgård, så bliver drengen forbryder.
Læg den i en gård på universitetet -
- så bliver han læge eller ingeniør.
- Det er morsomt. - Det er ikke noget at grine af.
Jeg griner ikke. Hvis man vil have, at ens søn bliver læge -
- skal man så bare begrave den der ting det rigtige sted?
Naturligvis ikke. Han skal gå på universitetet.
Men lægger man den det rette sted, vil Gud opmuntre ham -
- til at arbejde hårdt for at komme på universitetet.
Sådan er vores skikke.
- Kender du Zar? - Hvem?
Zar Mohammad. Alle kender ham, men ikke dig?
- Nej, hvad hedder han i virkeligheden? - Behrouz Vossoughi.
- Behrouz Vossoughi? - Ja, se her.
Her. Han er et rigtigt mandfolk.
Han er viril. Han er modig.
Man kan se på hans blik, at han er en mand.
- Det er helt sikkert. - Lever han stadig?
- Ja. - Godt.
Jeg takker Gud.
Så længe han lever, er Ayoubs skæbne i hans hænder.
Jeg har gemt den her i 38 år -
- for at kunne garantere ham en fremtid, ved Guds nåde.
Vil du... give ham den her?
Hvad er det?
Bliv ikke fornærmet.
Du skal ikke blive frastødt. Jeg har opbevaret den i salt -
- og så har jeg svøbt den i vat og lagt den i den klud.
Det er min søn Ayoubs forhud.
- Hvad skal jeg gøre med den? - Vær sød at give den til herren.
Så han kan give den til den virile mand.
Det kan han ikke. Hr. Vossoughi er i udlandet.
Gør os en tjeneste. Når herren rejser til udlandet, kan han tage den med.
Men herren... kan ikke rejse ud.
Og hr. Vossoughi kan ikke rejse hertil.
Hvorfor?
Fordi...
Så giv den til herren, så han kan give den til din chef.
Han kan fortælle ham min historie om Ayoub.
Måske vil Gud hjælpe os.
Herrens og den virile mands problemer kan også blive løst med et stykke hud.
- Det er i orden. - Jeg lover dig, det har kræfter.
Godnat. Tak.
Undskyld, jeg ville sige en ting til.
I tv-serien så jeg, at du er single. Vi har masser af plads her.
- Bliv her, vejret er dejligt. - Nej tak, men det er pænt af dig.
Giv i det mindste herren dette brev. Har han et problem, kan det hjælpe.
- Hvad er det? - Min søn Ayoubs livshistorie.
- Tak. - Farvel.
- Goddag. - Godaften. Hvad laver du her?
- Jeg hørte, du var tilbage. - Jeg var på vej hen til dit hus.
- Noget nyt om min datter? - Bare rolig, hun har det godt.
Så du hende selv? Tak. Lad mig kysse din hånd. Du har været til stor hjælp.
Det var din datter, der førte mig hertil.
Godaften. Vil du med hjem til mit hus?
- En anden gang, tak. - Du skal ikke stå her i mørket.
Godnat. Mange tak.
Sov godt. Din datter har det fint. Hun er hos Shahrzad.
- Hvad er der galt? - Hendes far kommer hjem igen.
Hører hendes bror, hun er der, brænder han det ned.
Vil han brænde Shahrzads hus ned?
- Hvorfor? - Det her er en landsby.
Folk sladrer. Vi bliver vanæret.
Jeg troede, hun var i Kerman. Hvad laver hun her?
Hun kom for to år siden.
Først chikanerede de hende meget.
Da borgmesteren opdagede, at hun havde været med i film og danset -
- besluttede han at jage hende væk.
Han sendte folk ud for...
...at smide hendes ting ud.
Men det rørte hende ikke.
Hun malede dagen lang. Og hun var vant til at være udendørs.
Til sidst lod folk hende i fred.
Borgmesteren forbød os at besøge hende, og hun besøgte aldrig nogen.
Men det var hende, vi talte om.
Min mor sagde: "Vil du være entertainer som Shahrzad?"
Planlægger I to at snyde endnu et offer?
- Fik du ringet? - Ja.
Jeg skal være i Teheran i morgen kl. 18.
En gammel mand sagde, jeg skulle give dig det her.
- Hvad er det? - Et brev. Resten forklarer jeg senere.
Jeg skal have noget at spise. Jeg mødte Marziyehs mor.
Godnat.
- Luk det op senere. - Hvad?
Luk det op senere.
Ved du, hvad det er?
Sådan er de alle sammen.
Noget nyt om din forlovede? Hvorfor hører vi ikke noget om ham?
Han har været bortløbet i fem år.
Fra tid til anden bryder han sammen og vender hjem til landsbyen.
Han bliver et stykke tid, og så beslutter han at forsvinde igen.
Hver gang lover han, at han ikke vil løbe bort mere -
- men han gør, hvad han har lyst til. Han kan dukke op når som helst.
- Hvad vil du så gøre? - Ham kan jeg godt overbevise.
Men ikke hans familie. Her er ingen logik, ingen regler. Kun for vejen.
Men de ændrer dem hver dag i stedet for at reparere vejen.
En dag tog jeg en spade og en hakke med ud for at udvide vejen -
- så to biler kunne passere hinanden.
De tog spaden og sagde: "Det er ikke for kvinder."
"Disse værktøjer repræsenterer landmandens ære."
Kan du slukke lyset? Undskyld.
Tag den her.
Godaften. Hvad bringer jer hid?
- Hvordan går det? - Fint, tak.
- Og jer? - Kom med hjem til os.
Borgmesteren har bedt os om at vise dig gæstfrihed.
Mange tak. Vi kører ved daggry.
Det er derfor, jeg bliver her. Ellers ville jeg være kommet. Tak.
- Har du brug for noget? - Nej, ellers ville jeg komme til jer.
- Tøj? Et tæppe? - Det er venligt, men ellers tak.
Det er pænt af jer. Mange tak. Hils alle fra mig.
- Så vil vi ikke forstyrre dig mere. - Mange tak. Godaften.
Godaften. Pas på jer selv.
Byboere lytter aldrig.
Et kraftigt haglvejr kunne lære ham det.
Pas på, hvad du siger.
Det er værre for os.
Vi kunne miste alle vores afgrøder.
Men det kunne stadig give ham en lærestreg.
Godmorgen.
Har du sovet godt?
- Vil du vaske dig i ansigtet? - Nej.
Godmorgen.
Ved daggry gik hun ud med sit malergrej.
Hun efterlod en gave til dig.
Hun hader mig åbenbart ikke så meget alligevel.
Nej, hun vil bare leve i fred.
Og hvad er det her?
Nu er jeg gudfar.
Jeg lægger det her. Husk det.
Skal vi køre?
Hr. Panahi...
Kvinder er bedre til at håndtere den slags situationer.
- Hvem er det? - Godmorgen.
- Hvem er det? - Det er os.
Jeg har bragt Marziyeh hjem.
- Kom ind. - Tak.
- Lov mig, der ikke bliver ballade. - Kom ind.
Kom ind...
- Åh, min datter... - Kom ind.
- Du skal ikke blande dig. - Hvem er det?
Hvem er det?
- Ud med dig. - Hvem er det?
- Vent lidt. - Jeg gider ikke at høre på dig.
Luk så op!
Jeg slår hende ihjel!
Jeg går et stykke af vejen.
Fru Jafari! Fru Jafari, vent på mig!
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.shareuniversity.org