Dagen er den 17. august. Året er 1835.
Mannen er meg, Charles Darwin.
I dag seiler vi ut på vårt neste store eventyr, Galapagosøyene -
- og de utrolige skapningene som venter meg på disse øyene.
Der har vi en. En blåfotsule.
- Blå. - Sule.
Sule.
Ed, det er litt flaut, men du har en ørliten ...
- Ja, der. - Jeg vet det.
Hold fast, da.
Sule.
- Han har det bra. - Kom. De andre flumlene venter.
Vi er sene. Hva er det verste som kan skje?
FLUMLENE
Har den.
Hør her, flumler. Nedtellingen til blomsterfestivalen har begynt.
Så nå må vi stå på.
Hei, Mali. Her er vi. Nesten tidsnok.
- Vi har ikke så mange blomster ... - Men de er annerledes, sterke og ...
Rare. Blomstene, og du, og broren din.
Dere er rare. Derfor vil ingen ha dere her.
Rare, rare, rare. Rare, alle som en.
Vi prøvde, Ed. Jeg syntes de var fine.
Samme det. Jeg bryr meg ikke om hva Mali syns.
Hva er det du sier? Du bryr deg om hva alle syns.
Ikke akkurat nå, for jeg har en stor overraskelse til deg.
- Oi, en hattedings. - Det er ikke en hattedings.
Det er hodeplagget til den nye jobben min.
Når vi går opp på fjellet på festivalen, -
- får jeg en av de viktigste plassene.
Aller bakerst, for jeg er blitt valgt til ...
... vennen i enden!
- Men bakenden? - Det er en begynnelse.
- Nei, det er slutten. - Det er en ære.
- Hvordan ble du valgt? - Tilfeldig.
Jeg er glad på dine vegne. Hva ville gjort det enda bedre?
Opp, jeg elsker deg. Men det er siste sjanse til å gjøre et godt inntrykk.
Ikke misforstå. Men ikke ødelegg det for meg.
Hva skal det bety?
Når du hjelper, pleier det å gå galt.
- Jeg? Aldri. - Alltid.
Gi meg et eksempel.
Fossefiaskoen, steinen i hullet, -
- den store brannen, sølemiddagen, treskirennet, -
- rapefesten, fiskehendene, ringgreia, -
- bietornadoen, bietornadoen 2 -
- og selvfølgelig Kokosnøtt-Charlie og Jackfruit-bandet.
- Det har vært opp- og nedturer. - Mest nedturer.
Men tenk på de herlige oppturene, og slutt å leve i fortiden ...
... og se fremover.
Hei, Opp.
Jeg liker når du snurrer rundt.
Takk. Jeg kaller det Opp-hoppet. Jeg kan godt lære deg det.
- Kan du? - Klart. Bare gjør som meg.
Bo, hva har jeg sagt om å gå din vei?
- At jeg ikke får. - Riktig. Særlig ikke den veien.
- Fred, du ser godt ut. Trener du? - Hva har du gjort med pelsen?
Hullet frem, alle sammen.
Gi den rundeste av oss alle deres udelte oppmerksomhet.
Kongen av Ringerike, Je-Je-Je-Jepson!
Hei. Takk, Mali. Flotte greier. Hei, alle sammen.
En liten historie før vi begynner. I kveld lå jeg og regnet litt.
Så gikk det opp for meg at dette er blomsterfestival nummer 100.
For et rundt tall. Tok dere den?
Han skjønte den. Jeg liker ham.
Jeg har bestemt at årets tema som alle andre år er ... blomster.
Bang!
- Ja vel, nok jubel. - Sånn!
Som alltid vil jeg og den store blomsterflumlen føre oss -
- til toppen av fjellet for å feire det.
Alle sammen er der. Gamle og unge flumler, -
- store og små flumler, flumler som elsker stranden, -
- men særlig det stedet der sanden er litt fastere ...
- Jeg sa at grenen ikke holdt. - Det kan jeg ikke huske.
Jeg tenkte det.
La meg gjette: raringene.
Flotte greier. Vi er degradert til krabbejagere.
Du har fortsatt jobben din bakerst i banden.
Vennen i enden.
Med det hodeplagget vil mange danse med deg.
Det går ikke. Jeg er redd for å snakke med andre jenter enn deg.
Jeg kan ikke snakke med Vinny etter at han fikk langt hår.
- Hva skjer? - Hei, hva ... Du ser bra ut.
- Se, det er Wally! - Wally? Virkelig? Nå?
Vi skal jo jage krabber.
Kom hit, kompis. Jeg vil høre hva som har skjedd.
Hva? Hei, Opp. Jeg kommer.
Vi har ikke pratet siden i går, så vi har mye å snakke om.
Han har god fart mot stranden, der alle flumlene arbeider.
Du har rett. Jeg får vinke ham litt vekk.
Det er svømming. Man kan ikke kalle det skole og tro at ungene liker det.
- Du gjør jo det samme! - Nei, nå vinker jeg vekk.
Nei, gjør det du ikke. Sånn vinker man noen vekk.
Vi er ferdige. Godt arbeid, alle sammen.
Og du er en flott modell, Kim.
- Sjøhesten skal ha barn! - Sånn vinker man noen vekk.
- Det er det jeg gjør. - Nei.
Du blir gal av å drikke sjøvann, men annet har jeg?
- Jeg vinker ham vekk! - Du vinker ham frem!
Jeg vinker ham vekk!
Jeg vet det heter spekk, men det sårer likevel.
Redd den store blomsterflumlen!
Sule.
Bare et spørsmål. Vinket dere meg frem eller vekk?
Hei. Jeg kan forklare det.
Nå har dere virkelig klart det. Hvor er broren din?
- Jeg håper Jepson ikke så det. - Jepson!
Ja, jeg er tålmodig.
Men noen ganger må en leder lede, og derfor, Opp og Ed, -
- forbyr jeg dere å delta i blomsterfestivalen!
Mens vi går opp på fjellet, kan dere tenke på hva dere har gjort, -
- ute på Ødeklippen.
Å, så det er derfor den heter det.
Kom, alle sammen.
Der røyk min siste sjanse til å høre til.
Hør her, Ed. Jeg vet det virker ille, men ...
Blås i det. Det er greit. Jeg er ikke sur.
Jeg er bare ... vant til det.
Sule.
Ikke nå.
Jeg har en idé.
Hvordan får du overtalt meg?
Nå vet jeg hvorfor det heter Forbudt-altfor-farlig-stedet.
Vi ødela alle blomstene.
Nå henter vi masse nye blomster, og da må de tilgi oss.
Kom, vi må bare litt lenger ...
Opp! Å nei, jeg visste det!
Jeg er redd, sitter fast, er alene og litt overvektig.
- Hva er det? - Du er i live.
Det var bare litt småprat. Det regner visst. Nei.
Se på denne! Og på denne!
Den blomsten har jeg aldri sett før. Det betyr at jeg får gi den navn.
Oppadille. Nei, det er dumt. Oparanium. Magnolia.
De er virkelig fine.
- Dette kan faktisk virke. - Det vil helt sikkert ... Jøss!
Bare glem det.
- Litt mer tau, Ed! - Det er ikke mer!
Samme det. Jeg tror jeg rekker den.
Sånn er livet mitt.
Hva er det?
- Hva er det? - Ser du det jeg ser?
- Ja, og det er fantastisk! - Det er fantastisk. Hva er det?
Ingen anelse. Jeg har ikke sett maken.
- Tror du det er en ny slags hval? - Hval? Hva snakker du om?
- Hva snakker du om? - Hva snakker du om?
Hva snakker du om?
Den skjønne, lysende, snurrende ... Okay, det er ikke bra.
Ed! Hjelp! Dra meg opp!
Jeg er sliten i armene etter å jage krabber.
Sule.
- Sule. - Å nei ...
Hva er dette?
Hjelp meg!
Å, jøss! Hva i ... Jøss! Okay.
Ed, ta det rolig. Tenk deg om.
Vi falt ned i en blomst på Flumleøya og kom ut av en blomst her.
- Forstår du hva det betyr? - Ja! Nei, gjør du?
Nei, men det er temmelig vilt.
Vent her.
Noe har satt seg fast.
Hvor er lesebrillene mine?
Bra reflekser.
- Å, så søt. - Å, så søt.
- Virkelig søt. - Virkelig søt.
- Ikke så søt. - Ikke så søt.
Au da.
Vent litt. Stans!
Hva foregår? Hvordan ble blomsterplukking til dette her?
- Ta det med ro. Jeg ordner det. - Jaså? Ordne det der.
Ordne det? Det er fantastisk.
Fantastisk? Hvor skal du?
Fjellet du sitter på beveger seg!
Ed?
Opp, opp, opp!
Bare typisk.
Takk for skyss. Hei. Er ikke dette stedet herlig?
Vi skulle aldri ha forlatt Ødeklippen.
Kom igjen. Det blir bare bråk av påfunnene dine, -
- så nå gjør vi det på min måte, på Eds måte.
Hva er dere for noen? Dere er det søteste jeg noen gang har sett.
Vil du gifte deg med dukken min? Og du kan gifte deg med katten min.
Hvorfor fikk du katten? Jeg vil ha katten.
- Du igjen. - Dere misforstår. Jeg vil hjelpe.
Beklager at jeg var så uhøflig. Hunder vokter reviret sitt, vet dere.
- Nei. - Vi vet ingenting.
Da tar vi det forfra. Jeg heter Clarance og er en hund. Vov, vov.
Hei, Clarance. Jeg heter Opp, og det er Ed, og vi er ...
Flumler!
Vi redder dere!
Venner? Vent litt, dere forstår ikke.
Nå skal dere se.
For en søt liten bisk. Vær så god.
- Han vil spise en flumle! - Ditt uhyre!
Vi lar deg ikke dø! Jeg kjenner ikke noen puls!
Det er bare en donut.
Mat, raffinert sukker, mettede fettsyrer.
Jeg må innrømme at vi er ganske lekre.
Bra. Jeg går ut fra at dere har noen spørsmål.
Ja. For eksempel, hvor er vi?
Dere burde nok spørre: når er vi?
- Nei, vi holder oss til hvor. - Ja, hvor?
Seriøst, dere bør spørre når.
- Nei, hvor. - Ja, hvor er fint.
Dette krever hjelpemidler. Jeg vet hvor dere kan få svar. Kom.
Denne veien.
Stans, Ed. Jeg vet ikke hva det er, -
- men det føles endelig som om vi hører til.
MEDLEM
Jøss!
Her var det litt skummelt. Jeg får gåsehud.
- Ikke ta det ille opp. - Nei, bli i gruppen.
- Oss. - Hva er det?
Vi har funnet oss. Flumler.
- Og de ignorerer oss som vanlig. - Det er Charlie.
Hva skjer?
Uff da.
- Hva foregår her? - Slapp av. Det er dukker. Kopier.
Dette er salen med utryddede dyr!
Jeg mener salen med utryddede dyr.
- Hva betyr utryddet? - Aner ikke. Jeg er nyinnmeldt.
Dere skjønner, det begynte med ... Jeg lar denne klare det.
Flumlene, hele historien.
Et skip seiler over havet mot ukjente mål.
Den så jeg før vi falt i blomsten.
Den kongelige marine på oppdagelsesferd.
Charles Darwin, som skrev "Artenes opprinnelse".
Ikke ennå. Jeg studerer Galapagos og har oppdaget en ukjent øy.
Hjem.
- Dessverre fikk vulkanen utbrudd. - Ikke noe hjem?
Det eneste som var igjen, var en liten stripe strand.
Ikke den beste stripen engang.
På øya oppdaget Darwin restene av et uvanlig ringformet dyr -
- som han kalte Flumlelius Hidella, eller flumler.
Han mente at arten flumle var blitt drept av vulkanen.
Flumlelius Hidella fantes ikke mer. Død, borte, vekk.
Utryddet.
Utryddet? Mener du ...
Hva? Er alle flumlene vekk?
Hvordan kunne det skje? Det kan ikke stemme. Alle hadde det bra.
Vi var der nettopp. Hvis ikke vi ikke var der nettopp.
Okay, Clarance. Jeg spør. Når ...
Når er vi?
Så vi er i fremtiden, i Shanghai, og alle andre flumler er vekk?
- Ingen Jepson mer? - Ingen lille Bo mer.
Eller han vi ikke vet hva heter. Vanligvis liker jeg å rime.
Ikke vær bekymret. Eller litt. Uansett, hold dere til hunden.
Sun, dr. Chungs kone, er en søt dame. Hun kan kunsten å klø en mage.
Dr. Chung oppdaget at man kunne reise i tiden med blomstene, -
- men så gikk han seg vill på en måte, på et sted.
Løsningen på alle problemene deres er akkurat her, så kom igjen.
Vent. Jeg vil ikke oppi den igjen. Tenk om vi ender som dr. Chung?
Dere er i gode hender. Ja, det er poter, men forpoter, hva?
Takket vært meg har ikke Sun oppdaget at dr. Chung er forsvunnet.
Jeg er overbevist. Kom.
Velkommen til tidsterminalen, terminalen, terminalen.
Et sted som hverken er i fortiden eller fremtiden.
Dr. Chung oppdaget at hver portal fører til forskjellige tidsblomster -
- et sted i historien. La meg demonstrere det.
La oss prøve denne. Østerrike 1787.
Det er Mozart, musikkgeniet.
Okay, sjekk nå.
Hva er dette?
Nå bare viser han seg.
Vi må finne frøet som aktiverer Galapagosportalen, så skal dere hjem.
Hjem? Til et vulkanutbrudd?
Nei, før vulkanutbruddet, så vi kan advare alle.
Advare dem? Skulle flumlene betro oss livet, -
- når de ikke betror oss blomster?
Husker du at du skulle se mot fremtiden?
Dette er den fremtiden, for vi er de eneste -
- som kan redde flumlene fra å bli utryddet.
Så glem alt om å passe inn. Vi skal stå frem som helter.
Okay. Men hvis vi skal gjøre det, skal vi gjøre det riktig.
Vi konsentrerer oss, tar oss tid og vurderer hvert trekk nøye.
Riktig. Det handler om fokus.
Det er ikke denne. Ikke denne eller denne.
- Du gjør det feil. - Nei, jeg gjør det riktig.
Napoli, Galileo. Her er den. Galapagos 1835.
Hør her, jeg ...
Pokker også.
Jeg fant frøet.
- Kanskje vi bør utryddes. - Det er ikke bra!
Clarance!
Hvor er jeg? Det er fryktelig. Jeg må vekk herfra.
Hvem er du? Ernest Shackleton, leder av Ernest Shackleton-ekspedisjonen.
Ingen fare, du er blant venner. En del av Ernest Shackleton-laget -
- som er oppkalt etter meg, Ernest Shackleton. Flink bisk.
Hei, jeg heter Clarance. Og dere?
Vi er her bare for å tjene herren.
Okay, vi tar navnene etterpå.
- Inntrengere! - Desinfiser dem!
Hvem er de her? Uhyrer? Romvesener?
Elvis, er dere to Elvis?
Vi er ingen av delene. Vi er Opp og Ed. Vi er ...
De ser ut til å være flumler, spesifikt Flumlelius Hidella.
Tyskerne kaller dem "Kugelförmige Eichhörnchen".
De ble utryddet i det 19. århundret.
Jeg heter Dottie. Jeg er en dronte.
Burnie er en tasmansk pungulv, og Alma er en meridian gelada.
- Meri... - Bare Alma. Det går bra.
Hvem er det? De er nye og små og nye. Nye folk.
Det er Hoss. Han er fra krittiden, og er millioner av år gammel.
- Og samtidig er han bare fem år. - Er det nye utdødde?
- Hva er utdødde? - Det er oss.
Vi kan godt fortelle alt.
Vi har en fin, blank brosjyre, eller vi kan synge en sang.
- En brosjyre høres bra ut. - Da blir det sang.
hvis dere spør hva det betyr å være utdødd
er jeg redd at svaret ikke er for de tandre
vi var nesten døde for lenge siden da dr. Chung var ute for å vandre
han førte oss til stedet her og beskyttet oss mot fæle uvær
Hun mener utryddelse.
det fine stedet er vårt hjem og vi vil aldri dra igjen
- du sier vi ligger på latsider - når vi kunne besøkt alle tider
moderne byer, gamle Egypt så høyt du vil, og like dypt
- se Pompeii før det gikk i vasken - men vi går ikke fra ild til asken
livet er fullt av fare og besvær
du kan dø der ute eller slå ihjel tiden her
sult og virus ligger på lur sott og sykdom uten kur
- krigen, nøden, skitten, eksosen - marsmenn, troll, ugler i mosen
er du redd du blir sprengt og skutt så ligg der skremt og forskanset
eller lev trygt her hvor tiden har stanset
livet er fullt av fare og besvær
du kan dø der ute eller slå ihjel tiden her
bulldogrotte, aztekerkatt en gigantisk gås, irsk kjempehjort
kjempedovendyr, en enorm bever den russiske retriever
gid dere fikk se dem, uansett navn er alt som er igjen et savn
det er synd med hele uferden det kan skje over hele verden
vil du være trygg bør du bli her
livet er fullt av fare og besvær
du kan dø der ute eller slå ihjel tiden her
- Det var ikke elendig. - Det ville Clarance ha likt.
Vent? Clarance Clarance? Clarance Clarance Clarance?
Hva har dere gjort?
Det gikk så fort. Portalene løp løpsk, -
- og så bare fløy Clarance vekk, som hunder gjør.
Det er ny rekord. Vi har vært her i ti minutter, og alle hater oss.
Hat er et sterkt ord.
Det går nok bra. Ed og jeg henter Clarance og frøet.
Beklager, men vi kan ikke vite hvor eller når Clarance er.
Han kan ha blitt tatt av nøkken, en kyklop eller andre fabelvesener.
Burnie. Clarance kan være hvor som helst.
Ikke hvor som helst. Er han ikke et av de stedene?
Vil dere dra helt på måfå til alle de ukjente og farlige stedene -
- i håp om å støte på Clarance på slumpetreff?
Høres ut som en god plan. Vi finner hunden.
- Vent. Sa hun at det var farlig? - Farlig betyr bare heltemodig.
De er døde.
Unnskyld, har du sett en søt liten hund? Lodden, og så stor?
Nei!
Ja vel, da er vi vel ferdige her.
- Jøsses, dere er ikke døde. - Penga.
Ingen spor av Clarance, og vi ble nesten drept. Derfor reiser jeg ikke.
Kom igjen, Ed. Vi må lete mange flere steder.
Au, ansiktet mitt.
Se, det er meg. Hei, meg. Å nei, det er hull i meg.
- Jeg tuller. Jeg vet det. - Søsteren din er virkelig ...
- Den som blir min død? - Jeg skulle si: energisk.
Denne portalen føles så bra. Stoler du på meg?
Nei.
Aha!
Den damen likte ikke at vi prøvde hatten hennes.
Jøss, Kleopatras krone. Historien må være et endeløst eventyr.
- Hvordan er det der ute? - Fantastisk.
- Hvert sted er enda mer spennende. - Og farligere.
Hør her, Hoss. Som jeg har sagt før, -
- så vil du ikke dra herfra, for her er det trygt.
Opp, han er bare en unge.
- Ikke få ham på rare tanker. - Men jeg vil gjerne ha rare tanker.
- Jeg føler meg så innesperret her. - Jeg vet hva som vil oppmuntre deg.
På direkten fra dr. Chungs mobile drivhus, -
- Burnie, det ville vidunderet.
- Vi har fått gode plasser. - Få en husholdningsartikkel.
Jeg setter gjenstanden mellom de to tidsblomstene -
- og sier de magiske ordene abra-kadabro-koala-dingo.
Hvor ble den av?
Ta det rolig, Jumbo. Den kommer tilbake om tre, to, en ...
- Hvordan gjorde du det? - En tryllekunstner avslører intet.
Forbindelsen mellom to tidsblomster skaper et sterkt kraftfelt, -
- som oppløser atomene, sender dem inn i en tidsløkke -
- og samler gjenstanden på et annet tidspunkt.
Magi.
Takk.
Hva er det?
Ingen fare.
Våkn opp, dere to.
Vi våkner bare for vår herre. Alt vi gjør, gjør vi for vår herre.
Ja visst, herren. Jeg syns jeg hørte herren si -
- at dere skulle bryte lenkene mine, så jeg blir fri.
Som herren ønsker.
Vent, vent, vent! Stopp! Herren sier stopp!
Det gikk ikke som jeg håpet.
- Clarance, hvor er du? - Jeg ser ham ikke.
Ikke jeg heller. Men jeg ser et ganske langt bygg.
En lang mur, faktisk.
Hva er det?
Det er himmelblomster.
Tenk om vi tok med sånne tilbake til flumlene.
Du smiler. Du har det faktisk gøy.
Nei, det har jeg ikke. Vi har masse rot i vente, -
- og du gjør rotet mer rotete hele tiden. Du er et rotehue.
Jeg vet det. Unnskyld. Hva feiler det meg?
Det feiler deg ikke noe. Du bare tenker ikke gjennom ting.
Vi har vært heldige, men før eller siden vil noen bli skadet.
Sannsynligvis jeg.
Du har rett, men jeg skal forbedre meg.
Fra nå av gjør vi ikke noe hvis ikke begge to er enige.
- Lover du? - Æresord.
Jeg venter at du holder det.
Dette var deilig. Endelig kan vi slappe av.
Sagt for tidlig!
Det har gått en god stund. Tror dere de er okay?
De har det sikkert fint.
HVIL I FRED FLUMLE
Dere lever.
Såvidt. Himmelblomstene ville drepe oss.
Det er fyrverkeri. Kineserne oppfant det. Og de oppfant kruttet.
De kom fra Qianlong-kroningen.
Dere må ha vært i Kina i 1736.
Hvor drar dere nå?
- Hva med denne? - Hva med denne?
- Vil du ha den, er jeg helt med. - Takk.
Gid det er den rette, for flumlenes skyld.
De aner ikke at vår art er dødsens.
Vi er dødsens! Vi har mistet DJ-en vår! Hvor er Vinny?
- Hei. Beklager at jeg er sen. - Krisen er avverget.
Au, ansiktet mitt.
Clarance!
Clarance ...
Tenk at dere fant meg. Dere er bedre oppdagere enn denne Shackleton.
Ernest Shackleton.
Dere er nok glade for at jeg tok vare på denne.
Det er bare et lite problem.
- Jaså. - Jeg har en plan.
- Opp har en plan. - Hva er planen?
Ja, hva er planen?
- Og så er hun vekk. - Har hun akkurat dratt fra av?
Nei, hun ville aldri dratt fra oss. Vi har snakket om det.
Opp lovte at hun ikke ville gjøre sånt mer.
Hun kommer tilbake. Hun skulle sikkert bare ...
Kanskje hun har dratt fra oss.
Opp stikker, og jeg må hamre med en stein.
Det burde jeg visst.
Hva gjør den her?
- Å nei! - Til unnsetning!
Han vil ha leketøyet.
- Alt er kaldt. Dette er moro. - Opp, hva gjør du?
Hoss, ser du halskjedet til Clarance? Bit det av.
Dere har ødelagt herrens kjede. Ingen forråder herren.
Dette er ikke morsomt lenger.
- Vi må løpe! - Fort, Hoss!
- Clarance, nei! - Frøet!
Vi kan ikke komme hjem uten frøet. Snu.
- Nei, det er for farlig. - Jeg er redd.
Snu nå, Hoss.
Jeg har deg.
Kom.
Har det. Tilbake til tidsblomsten, og det litt fort.
Vi er nesten fremme.
- Vet du hvordan man spiller dette? - Spiller vi et spill?
Har dere sett Hoss?
- Det er Clarance! - Dere bør flytte dere.
Hva er det? Nei!
Okay, vi har Clarance, vi har frøet, vi ...
- Å nei, er du okay, Hoss? - Nei, han er ikke okay.
Du nesten utryddet ham. For ikke å snakke om oss andre.
- Jeg tenkte ikke ... - Nettopp. Du tenkte ikke.
Og du hørte ikke. Selv om du så meg i øynene og lovte -
- at du ikke ville gjøre noe hvis ikke begge to var enige.
Jeg trodde jeg ikke passet inn fordi det var noe i veien med meg.
Men nå er det klart at det er deg.
Hva mener du?
At livet mitt ville vært bedre uten deg!
Det ordner seg. Han må nok bare roe seg ned litt.
- Hva gjør du? - Ed har rett.
Jeg er problemet, og han får det bedre uten meg.
Det får alle. Men det er en ting jeg kan gjøre.
- Jeg advarer flumlene. - Du burde ikke dra uten Ed.
Jeg bare skaffer ham mer problemer, og jeg har gitt ham problemer nok.
Hvis jeg får til dette, har Ed et sted å dra hjem til.
Og hvis det mislykkes, kan jeg i det minste ikke såre ham igjen.
Frøet, om jeg må be.
- Kom igjen. - Dette er ikke bra.
Du er god til å føre på dansegulvet også.
Takk, Mali. Det har du sagt fem ganger alt.
Hva gjør hun her?
Hei. En liten påminnelse: dette er blomsterfestivalen.
Andre påminnelse. Du er bortvist fra festivalen.
Jeg har ikke tid til å fortelle alt, men alle må høre etter!
Vennligst ...! Jeg prøver å få barna til å sove her inne.
Nå må jeg være oppe hele natten. Takk!
Jeg kommer fra fremtiden og har funnet ut -
- at i fortiden, og det betyr nå, vil vår art slutte å være til.
Så hvis vi vil oppleve fremtiden, må vi gjøre noe nå i fortiden.
- Unnskyld, hva for noe? - Vi blir utryddet.
Det betyr å dø!
- Nei! - Ta det rolig.
Alt er i orden. Det lover jeg.
Opp, du er dum. Jeg lager den grimasen fordi du er dum.
Det er sant. Jeg sverger på konkylien.
Nei, Ikke bland inn meg.
Se, jeg har bevis på at jeg har vært i fremtiden.
- Sule! - Hva med denne?
Venn, venn, venn, venn.
Hvorfor trodde jeg det ville virke?
Du ga henne skikkelig inn. Jeg vil aldri bli uvenner med deg.
Men tror du ikke at du kanskje var litt for hard mot henne?
Hun er tross alt søsteren din.
Nei, vi har hatt det sånn hele livet.
Kanskje jeg ikke skulle ha sagt det høyt, men det er sant.
Livet ville vært mye bedre uten henne.
Å, Ed, ikke si det.
Dette stedet er et stort ikke.
Her vi lever, har vi ikke familie, ikke venner.
Noen ganger tenker jeg at vi ikke lever i det hele tatt.
Men jeg kan fortelle deg at livet er veldig hardt når du er alene.
Jeg tuller. Jeg vet at jeg ser sånn ut.
Ed, har du sett dette her?
Kan noen gi meg en hånd?
Sule.
Se her. Jeg er vennen i enden.
Blåser jeg i.
Wally!
Hei, Wally! Kom hit!
Wally, hvor skal du?
Ed? Ed? Ed?
- Er du okay? - Jeg må snakke med Opp.
Opp? Opp? Opp? Opp!
Ed, se her. Vil du skrive på gipsen min?
Jeg ville spørre Opp også, men hun dro så fort.
- Har hun dratt? Hvor da? - Hun sa noe om å dra hjem.
Dra hjem?
Meget interessant presentasjon. Den har gitt oss mye å tenke på.
Men la oss være helt ærlige. Du har aldri vært i fremtiden.
Jo, det har hun, og jeg kan bekrefte det.
- Hva er det? - Aner ikke, men rå frisyre.
Jeg heter Clarance og er en hund.
En blanding av en puddel og ... Ingen anelse. Mor var veldig sosial.
Du kom. Forklar flumlene at de er truet av fare.
Ja, de er virkelig truet. Av meg!
Vent, hvor skal du?
Hva?
Okay, kanskje hun snakket sant.
Heisan.
Hvorfor gjorde du det? Og hvorfor gjorde du dette?
Fordi jeg hater deg.
Jeg hater alle flumler!
Hater, hater, hater! Flumlene ødela livet mitt!
Engang var jeg en bedårende valp som bare ventet på en familie.
Men dessverre levde jeg i en verden med flumler.
Og flumler var verdens mest populære kjæledyr.
Alle ville ha de dumme ringdyrene.
"Så søte de er. Jeg kan se gjennom dere." Jeg skjønner.
Ingen ville ha en hund med en mage.
Men en dag snudde lykken.
Han er perfekt. Jeg tar ham.
Jeg kunne ikke tro det. Mannen ville ha meg.
Han elsket meg så høyt at han ga meg et navn.
Du skal bli med meg hjem, Clarance.
Jeg forventet en varm seng og en stabel rene aviser.
- Men jeg fikk noe bedre. - Flink hund.
Det gikk opp for meg at jeg var mer enn et kjæledyr.
Jeg var med og drev vitenskap.
1932: BABE RUTH VARSLER SKUDD!
Bambino går til kasteplanken. Han varsler et homerun.
Han peker på en hund i en bil. Jeg tror ikke mine egne øyne.
Det virker. Nå drar vi ut sammen.
Jeg elsket den mannen. Jeg følte endelig at jeg hørte til.
Ved hans side reiste vi gjennom tiden og historien sammen.
Men en dag reiste vi til 1835. Til denne øya.
Og der fant vi en haug av de dumme serviettringene.
Dr. Chung sa det var da Darwin oppdaget flumlene -
- og gjorde dem kjent over hele resten av verden.
Du store min, se på deg.
Er hun ikke søt, Clarance?
Han elsket dem. Han ville elske flumlene høyere enn meg.
Men historiens gang lå ikke fast. Jeg kunne endre den.
Jeg tror vi er klare. Er du klar til vår neste eventyr, Clarance?
Hjelp meg!
Ja, riktig. Jeg forrådte min herre.
Jeg er en skurk. Det er sånt vi gjør.
Jeg dyttet ham gjennom en portal, og sørget for -
- at han aldri kunne komme tilbake.
Jeg kunne uhindret vende tilbake og utrydde hele arten deres.
Det var ikke noen vulkan. Det var meg.
Masseødeleggelsesbombe aktivert. Nå fortsetter vi med litt gladjazz.
Det var en kjapp tur, men jeg rakk mye den dagen.
Tre, to, en. Flumlefritt.
Oppdrag fullført.
Og slik var det, til dere to rockeringene dukket opp.
Men det fikser vi, for broren din er hos de andre feigingene igjen.
De går aldri fra tidsterminalen. Og du forlater ikke øya i live.
Flumleutryddelse om 30 minutter.
Det er lenger enn jeg trodde. Det er ikke lenge, men ...
Jeg skulle sette den på tre, men de klossete potene ...
Samme det. Du får se deg og din art dø ut på orkesterplass.
Ha det, da!
Hun er for morsom til at man kan være sur.
- Se, jeg har funnet dr. Chung. - Hva?
Jeg er tilbake med verdens siste tasmanske pungulv.
Den klorte meg skikkelig.
Og så? Fremmede får ikke ta meg med noe sted.
Vi tar opp. Oppfinnerloggen, den 20. juni.
Den dagen han forsvant.
I dag skal jeg besøke en helt, den store oppdagelsesreisende Zheng-He.
Han laget et av de første sjøkartene.
Hvem vet? Kanskje jeg får se ham tegne det.
Nå drar vi til 1417.
1417. Nå vet vi hvor han dro.
Er du klar til neste eventyr, Clarance?
Hjelp meg!
Clarance? Hvorfor skjønte jeg ikke det, som konspirasjonsteoretiker?
Vi kan fortsatt redde dr. Chung, hvis vi bruker det frøet ...
Eller ikke.
Nå vet vi endelig hvor dr. Chung er, og så kan vi ikke hente ham.
Dersom ikke ...
Aha!
1418.
Nei, dr. Chung sa han skulle til 1417.
For å besøke Zheng-He, så han ble sikkert med ekspedisjonen -
- til Malakka i 1418, der det er en annen tidsblomst.
Vi må bare ha et signal som kan føre ham til den.
Ja, men hva?
- Perfekt. - Vi burde gi ham brosjyren også.
VI VAR FLUMLER
- Ed? - Opp, unnskyld.
- Jeg mente ikke ... - Flumleutryddelse om 15 minutter.
Vent, hva er det der?
Hva foregår?
Det var ikke en vulkan som utryddet oss.
Det var Clarance med den bomben. Han har sperret alle inne i hulen -
- og spent meg fast til dette treet, og alt er slutt.
Nei, det er ikke slutt, for vi to er ikke enige i det.
Det var galt av meg å si det jeg sa, -
- og du skal vite at jeg ikke mente det.
Du har alltid støttet meg, og livet ville ikke vært noe uten deg.
Hva snakker du om? Jeg kan ikke gjøre noe riktig.
Det vet du og jeg og alle andre flumler.
Hvem bryr seg om hva flumlene syns? Jeg mener det.
Jeg har brukt så mye tid på å bekymre meg for å passe inn, -
- at jeg ikke innså at det er her jeg passer best.
- Sammen med deg. - Jeg tabber meg ut hele tiden.
Men uten de tabbene dine hadde vi aldri falt ned i blomsten.
Takket være deg har vi en sjanse til å redde arten vår fra å bli utryddet.
- Hva gjør vi nå, da? - Det skal jeg fortelle deg.
Vi skal redde flumlene, for de ville også reddet oss -
- hvis det var omvendt. Sannsynligvis.
VI ER FLUMLER
Kan du få meg ut av denne her?
Ikke noe problem. Det er bare en million kombinasjoner.
Niks.
Takk. Neste gang skal jeg pirke mye forsiktigere.
Kom. Det gale lille nurket skal ikke slippe ustraffet unna.
Hallo? Ho-ho?
Hva ...?
Hva i ... Nei, nei, nei, det kan ikke stemme.
Hvorfor kan ikke de flumlene bare dø?
Jeg trenger visst hjelp. Kjempehjelp.
- Når eksploderer bomben? - Flumleutryddelse om ni minutter.
Jeg vet den vil drepe oss, men du må innrømme at den hjelper.
- Ingen fare, dere er vekk før det. - Hva vil du gjøre, pelsdott?
- Du er bare en, og vi er to. - Morsomt at du sier det.
Hva er det?
Hils på kyklopen min.
Hvis dere lurte på om de gamle greske uhyrene fantes, er svaret ja.
Okay, Greg, du vet hva du skal gjøre.
Utdødde klar til kamp!
Burnie.
Hoss.
Alma.
Og Dottie.
Jeg kjørte bil for første gang, og traff bare en eneste fotgjenger.
- Venner. - Dere forlot terminalen.
Det er min beste avgjørelse på veldig lenge.
Eller den verste avgjørelsen. Inn i bilen.
Jeg sa jo at det fantes kykloper.
Rist ham av. Han følger etter oss.
Ett øye gir dårlig dybdesyn. Han kunne ikke truffet Hoss engang.
Ikke ta det ille opp.
Du har rett. Kom.
Kyklop, du kan ikke treffe meg! Du kan ikke treffe meg!
Hundre poeng hvis du treffer blink.
Gi alt du har!
- Jeg snakker til deg, kyklop! - Puddingarm! Pudding!
- Nei, Greg! - Det virker!
- Nei, stopp! Din enøyde idiot! - Det er flaut.
Jeg hater dere alle sammen!
Han er en veldig, veldig, veldig stygg, våt hund.
Mye av min tid i hulen brukte jeg på å tenke på dere to, -
- og hva jeg ville gjøre hvis vi slapp ut derfra i live.
Jeg kom frem til dette.
Kan vi gjøre det senere, kanskje? Hele øya eksploderer snart!
Riktig. Flumleutryddelse om syv minutter.
- Hva skal vi gjøre, Jepson? - Det eneste vi kan gjøre.
Vi spør Opp og Ed, og så gjør vi som de sier.
Ed, hva syns du?
Å ... Tja ...
Skipet! Det er Charles Darwin, mannen fra filmen.
Hvis vi rekker ned på stranden, kan han kanskje redde oss.
- Film? - Mann?
Redde? Jeg vet det hva betyr, og det er bra.
Men hvem er de der?
Jepson, hils på de utdødde.
Velkommen. Er det noe galt med dem? De har ikke hull.
På plass, Hoss. Sitt.
PÅ PLASS HOSS SITT
Få alle ned på stranden.
Vi får Darwin til å se hit med himmelblomstene.
- Himmelblomster? - Nå, Burnie.
Dra!
- De er ikke desinfisert. - Det er ikke tid. Dra.
Rene marerittet!
Vent, jeg vil bare si takk for alt, og pass på å ikke falle i døden.
Selvfølgelig ikke. Tror du jeg er en dum dronte?
Her kommer vi!
De ser ut som blomster på himmelen. Noen ga dem et godt navn.
Hva i allverden ...?
Du store tid. Så mange praktfulle skapninger.
Kan vi seile inn der? Vær så snill?
- La gå, men dette er siste øya. - Jippi!
Han har sett oss. Opp og Ed klarte det.
Det føltes rart å si det.
Det er mer likt Opp og Ed.
- Au da. - Tenk at vi kunne sikte for godt.
Heisan, store fyr. Du vil ikke spise oss.
Bare spis meg. La Ed leve.
Det var søtt sagt der ute. Altså utenfor munnen.
Jeg mente det. Jeg håper han sluker meg først, så du lever litt lenger.
Jeg håper han sluker meg først. Jeg vil ikke se deg bli slukt.
- Ed. - Å, Opp.
Vi er i live og lukter kyklopånde.
Inne bak det store øyet banker et enda større hjerte.
Du har hull i en tann.
Opp, jeg tror ikke skipet rekker å redde oss.
- Jeg har en idé. - Jeg visste det.
Kyklopen kaster oss til tidsblomsten.
Vi tar den med til stranden og får alle gjennom før bomben går av.
Riktig. Flott oppsummering av planen.
Du kan klare det. Vi tror på deg.
Vent! Kanskje du skal prøve et underhåndskast.
Godt siktet, Greg. Du er et naturtalent.
Sule.
Det er helt fantastisk.
Hvis jeg ikke visste bedre, ville jeg sagt at skapningene vil kommunisere.
Kanskje de tilpasser seg for å kunne overleve, -
- nesten som om de utvikler seg, eller noe sånt.
For noe sludder.
Utvikler seg ...
Denne veien.
Slipp den, smultring!
Øya eksploderer snart, og jeg blir den eneste som overlever.
Så få den tidsblomsten!
Få den, sa jeg!
- Opp-hoppet! - Hei!
Pokker.
- Flott Opp -hop. - Jeg har lært av den beste.
Kom tilbake!
Opp, se. Der er stranden.
Filler'n, jeg glemmer alltid den klippen.
Endestasjon, nulltullinger.
Få den blomsten.
Jeg har ikke flere ideer.
Jeg har kanskje en slags Opp -idé.
Er du gal? Vi døde nesten.
Ed, er det sånn du har det sammen med meg?
- Stort sett. - Unnskyld, altså.
Glem det. Nå gjelder det tidsblomstene.
Tidsblomstene. Hvor mange ganger slo du hodet?
Fem eller seks. Aha!
Godt, nå har vi tre tidsblomster. Hva skal vi med ...
Burnies triks!
Jippi! Flumleutryddelse om to minutter.
- Kan du ti still? - Iverksatt.
Tier still om fire minutter.
- Det rekker de ikke. - Det gjør ikke vi heller.
Okay, Ed. Prøv noe annet enn å sette fyr på et skip.
- Tror du det virker? - Ingen anelse.
- Nei, stopp! - Flumleutryddelse om 30 sekunder.
Jeg må bli kvitt denne bomben.
Nei, fly opp! Opp! Nei!
- Abra. - Kadabro.
- Koala-dingo! - Koala-dingo!
Ni, åtte, syv, seks, -
- fem, fire, tre, -
- to, en.
Sule.
- Kongelige krabinett. - Majestetlige medister.
For nesten 200 år siden seilte min tippoldefar her -
- med selveste Charles Darwin.
Han påsto at det var en øy her som eksploderte og forsvant.
Ja, jeg hadde visst en slektning som gjorde noe liknende.
- Kongelige krabinett. - Majestetlige medister.
Vi er i live! Eller jeg er i hvert fall i live.
Ed, er du i live?
Jeg tror det. Hva med alle de andre?
- Ed? - Dottie?
- Ed! - Dottie!
Hoss, og alle sammen.
Dere lever. Dere lever alle sammen.
- Vi ble reddet. - Ja, takket være Opp og Ed.
Vi er u-utryddet. Det er det sikkert noe som heter.
Var du urolig for meg?
Kanskje bare litt.
Jeg blir forlegen.
Dere klarte det! Nøyaktig hva var det dere gjorde?
Burnies triks i stor målestokk.
Vi brukte tidsblomster, så øya forsvant før bomben gikk av.
Trikset mitt? Jeg hadde rett om blomstene og kyklopen.
Hva mer har jeg rett i? Skumle greier!
- Det er ikke slutt! - Sule.
Jeg hopper bare inn i blomsten og prøver igjen og igjen, -
- til dere alle er utryddet!
- Sitt. - Jeg sitter.
Det virket. Dr. Chung er tilbake.
Du har vært veldig slem bisk, Clarance.
- Jeg har ikke begynt. - Dekk.
Når jeg er ferdig ... Dere skal få føle min vrede ...
- Spill død. - Lydighet ble min forbannelse.
Flumlelius Hidella.
Like bedårende som alltid. Og mine utdødde?
Så fint å se deg, og deg, og deg, og ...
... deg?
- Når er vi? - Du burde spørre når ...
Du har skjønt det.
Vi feirer ettårsdagen for den største oppdagelsen i det 21. århundre.
En art man trodde var utdødd, flumlene.
Ja, knuselskelige, søte, bedårende flumler, -
- som ble oppdaget av den botaniske astrofysikeren dr. Lee Chung.
Jeg er så stolt av deg, Lee. Du har blitt mye mer pratsom også.
Hun er tilbake. Hvordan har du hatt det, søster?
Se på deg. Er du vennen i enden igjen?
- Niks. Fyren foran. - Og helt uten min hjelp.
Har du og dr. Chung besøkt noen kule steder?
Det kan du tro. Det ene fantastiske eventyret etter det andre.
- Hva gjorde dere med Clarance? - Han kjøler seg ned litt.
Ingen hund bør ha en herre, så når jeg har talt til tre, -
- binder vi Shackleton, tar skipet hans -
- og seiler til et varmt sted, som Cabo.
Vi må ikke dra dit.
Fiji? San Diego? Roma? Paris? Der slipper hunder inn på restaurant!
Her kommer jeg, Hoss.
Godt gjort, alle sammen, Takk for hjelpen.
Opp og Ed, hva syns dere om de to blomstervognene i år?
- De er flotte. - Jeg ser litt kraftig ut.
Beklager at tennene deres er gule. Vi slapp opp for hvite blomster.
- Ed, jeg har en overraskelse. - Jeg elsker overraskelser.
Å nei, det gjør jeg ikke, så si det, så jeg ikke blir for overrasket.
Hva? Herregud.
Slapp av, Ed. Du har sikkert god tid til å forberede deg på ...
Opp, jeg vet ikke om jeg tåler flere overraskelser i dag.
Tro meg, du vil elske det.
Jeg har ikke sett dere siden 1835. Vi har så mye å snakke om.
Bare begynn. Jeg henter et glass vann til ham.
Oversettelse: Tron Furu Scandinavian Text Service