Feyfolket har gemt sig i skoven, min søn.
Men selv dæmoner skal spise.
Vi ved, at de samler føde fra Minotaurs gårde,
så hvis de ikke dukker op af sig selv,
så sulter vi dem ud.
Afbrænd markerne.
Hjemsøg gårdene.
Indtil de går i panik som kvæg på vej til slagteriet.
Hjælp!
Kom og hjælp mig!
Kom nu!
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Troede du, at jeg ville lade dig ride sydpå?
Jeg må drage til Merlin. Det er min pligt, og den skal udføres.
- Får han Magtens Sværd? - Det var hendes ønske.
Lenore kunne ikke forudse krigens gang.
Det sværd kan beskytte vores gårde.
Cardens grædende munk afbrænder vores fødevarer.
De kronragede djævle afbrænder vores dal, og vi må handle.
Hej.
Hvad nu?
- Jeg var på vej hen til dig. - Men du blev forhindret?
Den grønne ridder, rådet?
Der er måske paladiner på bjergstierne.
- Eller røvere. - Skal du ud på bjergstier? Med røvere?
Jeg følges med dig. Mød mig ved stien. Jeg tager heste med.
Det behøver du ikke. Jeg ledsager hende.
- Jeg behøver ikke en ledsager. - En rejsekammerat så.
Vi har ikke hilst på hinanden.
Arthur, det er Kaze.
Det var ikke en nem beslutning at drage til Merlin.
Men den er truffet.
Udenforstående beskytter ikke medlemmer af vores klan.
Lad Nimue afgøre, om jeg er udenforstående.
Så I vil have mig til at vælge?
Udmærket.
Kaze, jeg har vist brug for en ledsager.
- Vil du følges med mig? - Jeg finder heste.
Jeg kommer senere.
Morgana?
- Jeg drager mod Merlin nu. Jeg ville... - Jeg tager med.
Det er for tidligt. Du skal hvile dig.
Nej.
Jeg forlod hende, og så skete det.
Det er fint. Jeg har Kaze med.
Jeg følger dig alligevel.
Jeg er i sikkerhed.
Det var præcis, hvad Celia sagde.
Jeg skulle ikke have lyttet. Jeg skulle være blevet.
Mødt vores fjender og delt hendes skæbne.
Vores fælles ansvar er overfor dem i grotterne.
De har brug for dig.
Jeg ønsker det bedste for feyklanerne. Og krigen skal slutte.
Men jeg lever ikke længere for dem.
Jeg lever for…
Lever for hvad?
Det ved jeg ikke.
Vi rider nu.
Et tegn?
Det var et svært skud. Den skråning har kostet mig dyrt.
Må vi tale med vores rådgiver?
Deres Majestæt.
Hvor vi dog hader jagt.
Og der er du.
Med hovedet endnu fastgjort til kroppen.
Nyder du vores nåde?
Ja, Deres Majestæt.
- Hvor skal du hen? - Jeg skal hente Deres belønning.
Jeg blev bedt om at komme alene, så det må jeg hellere.
Så feybondepigen bestemmer sig for at skænke os sværdet?
Hvor er vi dog heldige.
Hun fik det ved et tilfælde.
Men I lokker sværdet hid ved kløgt og rå kraft.
I var endda klar til at ofre Jeres nærmeste rådgiver for det.
Det var ingen fornøjelse.
Men for at tjene Jeres undersåtter, gjorde I jeres pligt.
Endnu mere ædelt.
Vi kunne bære Vorherres kors…
Mor ville stadig ikke kalde os ædle.
Det er hendes fejl.
Du er en god mand, Uther.
Du er en god mand og bliver en god konge.
Det skal du huske.
For det vil du sikkert aldrig minde os om igen.
God rejse.
Giv os legitimitet og sejr.
Du har givet os håb, Merlin,
om at du har genfundet din loyalitet til kronen.
Min pige.
Hils Enken.
Merlin skal mødes med nogen. Find ud af hvem.
Send bud med en ravn, når du ved det.
- Der er ikke mere. - Ikke mere mad!
Ikke mere.
- Jeg kunne spise en hel okse. - Sikkert. Du ligner også en ko.
Det er mit. Jeg har stået her længe.
Og hvad så? Smut hjem til mor...
- Aflever. - Dø, menneskeblod!
Man skal holde sin plads i køen. Er det forstået?
Ja.
Godt.
Går du?
Jeg vil gerne dele.
Jeg vil hellere jage min mad.
Jeg går med dig.
Det var lidt af en sejr.
Jeg hedder Mogwan.
Arthur.
Hil, Arthur.
Må jeg...
Må jeg spørge, hvem der har lært dig at slås?
Mordere. Da de prøvede at røve mig.
Din teknik virkede også lidt upoleret. Vil du lære mig det?
Det har jeg ikke tid til. Beklager.
- Du fik hende til at gå. - Hvad?
Du fik hende til at ride alene ud og møde forræderen.
- Jeg ville ledsage hende. - Måske ligger dine venner på lur?
Så de kan stjæle hendes sværd?
Nej, men hvis du vil se et sværd, kan du få et i synet.
Det har jeg prøvet før, tyv.
Gawain.
Kriserådet.
Vores forsyninger er væk. Vi har ikke mad til børnene.
Paladinerne har brændt seks gårde mere, inklusive de to, der leverede vores mel.
Der er kun én mølle i drift nu, Moycraig.
Og én vej hen til den.
En lille konvoj fra Moycraig kommer med fødevarer, men de skal bruge en fører.
Jeg møder konvojen. Alene.
- Vi må ikke vække opmærksomhed. - Det er en fejl.
Har I overvejet, hvorfor den vej stadig er åben?
Vores bande lukkede tit veje, så målet blev ledt ad den, vi ønskede.
De røde paladiner lokker dig derhen.
Hvis du tager lokkemaden, så må du have beskyttelse.
Du skal bruge mindst seks mænd.
Jeg tager med.
Jeg stoler ikke på dig.
Menneskeblod er skrøbelige, og de har en heftig appetit,
men vore krigere er i forvejen spredt ud.
Du bør tage imod det.
Jeg kan undvære tre.
Fem er stadig ikke nok.
Er det din næstkommanderende?
Han er fin.
Mig?
- Vi går med ind. - Nej.
Jeg vil møde ham alene.
For min mors skyld vil jeg høre ham.
Men beslutningen er ikke endegyldig.
Jeg skal vide, at feyfolket bliver beskyttet.
Nogen gode råd?
Kongen skal love at stoppe Carden.
Det er prisen.
Uther må hjælpe os mod paladinerne og den grædende munk.
Lyt til de stille stemmer indeni.
De Skjulte vejleder dig.
Hallo?
Det er som at se Lenore.
Der skulle være en vis lighed.
Jeg har haft så mange spørgsmål, siden vi talte sammen, men...
...jeg kan vist ikke huske dem nu.
Du har sværdet med.
Det er altid hos mig.
Elskede du min mor?
Ja.
Elskede hun dig?
Det gjorde hun nok engang.
Hvornår mødte I hinanden?
Hvorfor gik du?
Og forlod mig? Dit eget barn.
De historier bør måske gemmes til fredeligere tider.
Så længe venter jeg ikke.
Hvert sekund, du holder sværdet, øges faren for dit liv.
Giv mig det, og truslen forsvinder.
Så kan vi lære hinanden at kende.
Troede du, at du bare fik det?
Mellem Pendragons hære og Roms paladiner bliver du knust som en myre.
Dem, jeg stoler på, bad mig blive væk.
De sagde, at du er en bedrager
og en drukkenbolt.
- Du kan ikke presse det fra mig. - Jeg beskytter dig...
Du har aldrig beskyttet mig før.
Du skal ikke foregive omsorg nu.
Hvem der?
Hvem er her ellers?
Festa og Moreii.
Født af rivaliserende klaner.
De gemte sig her og drak skarntyde, så de aldrig blev adskilt.
Det er deres stemmer.
Pas på.
Jeg har mine egne stemmer.
Fortæl mig, hvordan jeg blev til.
Hvorfor svarer du mig ikke?
Hvorfor forlod du mig?
Mine svar vil skuffe dig.
Jeg vil skuffe dig.
Hvis du vil vinde min tillid og dette sværd,
fortæller du sandheden om dig og min mor.
Mine ord vil være utilstrækkelige.
Men jeg valgte dette sted, fordi Festa og Moreii
kan få dig til selv at beskue fortiden.
- Jeg forstår ikke. - Det kommer du til.
Kom.
Grønne ridder, sir.
- Kender jeg dig? - Fra da jeg var lille.
I Dewdenn.
- Hvem er din far? - Gullayad.
Gully. Han vejede til dengang. Men han forstod at jage med kniv.
Han er død nu.
Sir.
- Du er familiens overhoved. - Ja.
Når jeg ledsager dig for at sikre vores madforsyning,
skal jeg så bære et sværd eller et spyd?
Du kan bære, hvad du vil,
bare du går tilbage til børneværelset.
- Jeg vil se mit folk blive hævnet. - Måske.
Men ikke i dag.
Er det din bue?
Jeg holder den.
Jeg snitter den.
Jeg holder den.
Hvad tror du?
- Lær mig at bruge den. - Jeg vil hellere drukne i fåreblod.
Så dræber jeg dig, mens du sover, og tager den.
Først hugger jeg dine fingre af og drikker blodet fra dem.
Kommer du?
De døde på den bænk. Mens de holdt om hinanden.
Sid ned.
Hvorfor?
Culzeans ånder kan nå fortidens riger.
I dette tilfælde mit.
Jeg bedrager dig ikke, Nimue.
Nu eller nogensinde.
Hvad gør jeg?
De elskende vil blive tiltrukket af dem. Borgen var et symbol på deres kærlighed.
Åbenbaringer kommer.
Kæmp ikke imod.
Vær ikke bange, Nimue.
Merlin?
Hvem er du?
Hvad er der galt?
Nej.
Overlad mig til guderne.
Du kan dø udenfor, hvis du vil, men ikke i De Skjultes hus. Kom.
Nej. Lad mig være.
Jeg vil dø.
Du kan ikke slukke ånden.
Hvad er det?
Denne genstand inde i dig.
Hvad er det?
Den skal fjernes.
Det er kilden til den gift, der dræber dig.
- Forstår du det? - Du må ikke!
Du er her, fordi du flygter fra nogen.
Jeg flygter altid fra nogen.
Jeg ved, hvem du er.
Jeg ved, du har rådgivet konger.
Ethvert hof behøver en mand som mig.
Hvilken slags mand er det?
En, der behersker mørkets magi og krigskunst.
Krige, der altid rammer feyfolket hårdest.
Jeg har ofte forsvaret vort folk.
Ikke med sværd, men med hvisken i mørke rum.
Lavmælt hvisken.
Folk her hader dig.
De ville have dræbt dig.
Jeg ville dø lykkelig.
Hvordan var du som dreng?
Jeg...
Jeg holdt mig til min mor.
Min far skræmte mig.
Han var kyndig i videnskaberne.
Intelligent, men grusom.
Jeg elskede min mor højt.
Du løber en risiko ved at skjule mig.
Den risiko løber jeg gerne.
Skjulte hun en flygtning?
Min pæne mor, som aldrig brød reglerne.
Hun havde skjulte lyster og handlede derefter.
Jeg burde have ladet hende lære mig at kende.
Jeg må sige, at livet uden Lenore aldrig føltes fuldendt.
Du inviterer din datter til denne smukke borg, uden der er ståhej.
Eller aftensmad.
I guder...
Vent her. Nej.
Følg med. Jeg finder noget.
Jeg sværger, at alt kan vokse i vikingejord.
Squash, majroer, rødbeder.
Min Blathnat sylter det hele. Hun sylter hele vinteren væk.
Vi finder noget jord nordpå og slår os ned.
- Hejser familiens våbenmærke. - I har ikke et våbenmærke.
Jo da.
Jeg tegnede det.
Det er en bjørn, der holder to laks i sine kløer.
Det kan de ikke.
De har ikke tommelfingre. Du er et fjols.
Hvad skal jeg med dem? Se.
Moycraig er lige efter denne skov.
Gør jer klar.
Hvad var din bedste kamp, lord Arthur?
Jeg er ingen lord.
Var det soldater?
Benhårde paladiner?
Jeg var alene på Markhams torv om natten.
Forfærdeligt sted.
For meget øl.
Fire tyve angreb.
Det fortrød de.
Hvad med dig, grønne ridder?
Hvilken kamp husker du bedst?
I krigens vorden udgjorde min bedste ven og jeg den første feyvagt.
Vi ventede på paladinerne.
Dræbte nogle, mens de spiste.
Andre, mens de pissede i græsset.
En aften sneg vi os ind i en paladinlejr og dræbte syv mand.
Bagefter gemte jeg mig oppe i et træ,
der så jeg, at de havde fanget min ven.
Han havde armene bag ryggen.
Deres leder, Carden, råbte til mig.
Han bød mig at overgive mig.
Hvordan han vidste, at vi var to, er et mysterium.
Han holdt en fakkel
mod min brors hud.
Hans ene øje blev smadret.
Han bød mig at stå frem.
Med hans smukke,
dybe stemme.
Min bror skreg som et får under kniven.
Overgav du dig?
Jeg sad og så på, mens de torturerede min bror ihjel.
For hvis jeg overgav mig,
ville der være to døde feyvagter i stedet for en.
De dræber fanger, kvinder, børn.
En havslange har mere sjæl end et menneske.
Så hvis du får chancen,
så dræb alle dem, du kan.
Det er en paladiner. Fed og enøjet med en stridsøkse.
Og nu vil han dræbe dig.
Pilen mod buen!
Skyd.
Han er kommet hen og har hugget dig i maven.
Og nu skærer han dit hoved af.
Armene skal stå som et kors.
Ellers ender du på et.
Er jeg for hård? De huggede mine forældre ned.
Brændte alle mine venner. Hvor er din familie?
Nonnerne siger, at min far kvalte min mor efter min fødsel.
Fordi jeg ikke var en dreng.
Ræk mig en pil.
- Men du kunne lide din familie? - Ja, jeg kunne godt lide dem.
Hvis jeg havde det sådan, ville jeg ikke sove, før mordernes blod flød i floderne.
Bliv ved med at øve.
Jeg må gå.
En trist belønning.
Hvad?
Den store Merlin er overvundet af et par døde træer.
Så du vil se magi?
Hvorfor ikke?
- Fortæl om din forbindelse til De Skjulte. - Det kommer og går.
Så skal du bare øve dig.
Prøv at vække æbletræet.
Jeg skal ikke tages i skole.
Din gave kan gøre dig til en formidabel troldkvinde.
Men du er bange.
Det gør dig svag.
Lenore var ligesådan.
Hun kunne have været skyggeherre i stedet for jordemoder.
Tal dårligt om hende igen, og du vil se farlig magi.
Vrede tænder dit bål.
Kløgtigt.
Der er andre veje til De Skjulte.
Forestil dig dit endemål.
Jeg kan ikke styre det.
Du skal ikke styre noget.
Gør din hensigt klar...
...og overgiv den hensigt til De Skjulte.
Fortsæt.
Det har aldrig gjort, som jeg ville før.
Hvilket kneb hjalp dig?
Jeg tænkte på en, jeg elsker.
Det kneb må jeg huske.
Mamun den Store elskede det her.
Skarpt sind, men en simpel gane.
Det er ikke så skidt.
Du kan måske gøre nytte.
Du vil selv have det.
Jeg vil aldrig svinge det igen.
Det bør du heller ikke.
Var det dit?
- Jeg troede, det blev boret ind i dig. - Det er det samme.
Med tiden vil din afhængighed kun vokse. Og magten vil ændre dig.
Som den ændrede mig.
- En belejlig advarsel. - Det er sandheden.
Med dette kan enhver fjende besejres.
Alle hug og stød vil fremkalde blod.
Hvorfor give det bort, når jeg er jaget vildt?
For sværd eller intet sværd,
så vil fjenderne finde dig og dræbe dig.
Lad være med at starte en krig over det elendige våben.
Bliver der ingen krig, hvis du får det?
Du ved, jeg er Pendragons rådgiver.
Jeg er mere end det.
Hvis du hører min fredsplan, kan det bringe dig i fare.
Prøv at stole på mig.
Jeg vil se mere af fortiden.
Hvorfor fortalte min mor ikke om sværdet? Har det andre hemmeligheder?
Det vil ikke hjælpe dig med din beslutning.
Så er svaret nej.
Nej tak.
Ikke det her, tak.
Kig væk.
Et tegn?
Har du overvejet ægteskab?
Jeg er blevet lovet bort.
Hvis det var spørgsmålet.
Jeg lovede ikke selv noget.
Han hedder Jonah.
Elsker du ham ikke?
Det ved du, jeg ikke gør.
Du kan gøre bod der, Jonah.
- Hej, pige. - Ja?
Hvor er offergaverne?
En helligdom bør ikke stå tom.
Du skal passe Jonahs hus bedre end templet.
Jeg passer templet. De bedende bringer ofrene.
Undskyldninger tilmed?
Du har ingen medgift, pige.
Du tilbyder ikke min familie noget.
Jeg har ikke bedt om noget.
Hvor er det?
Hvad i Arawns navn laver du?
Hvor er det?
Hvor er hvad?
- Tog du det selv eller på andres vegne? - Tal sagte i helligdommen.
Jeg vil have det igen!
Hvis det er den forbandede ting, havde jeg intet valg. Du var ved at dø.
Min magi er forsvundet.
Mit inderste væsen.
Sværdet ødelagde dig. Det fjernede dig fra dit væsen.
- Hvor er det, Lenore? - Du får det aldrig igen. Aldrig!
Jeg ødelagde det! Smed stumperne i floden!
Du lyver!
Brug vold, hvis du vil. Jeg vil ikke frygte dig eller nogen anden mand.
Din hadefulde skabning.
Du ødelagde også mig.
Kære guder.
Nej!
Forlad dette sted.
Kom aldrig tilbage.
Jeg gifter mig med Jonah.
- Jeg talte overilet... - Hvis du elsker mig...
Det gør jeg.
...så lad mig aldrig se dit ansigt igen.
Merlin?
Merlin.
Ikke mere.
Vis mig det, han ikke ønsker, jeg skal se.
Jeg beder dig.
Nej.
Nimue.
- Hvad har du gjort? - Du er en morder.
Jeg så mødrene. Jeg så henrettelserne.
Du dræbte uskyldige.
Du er smurt ind i blod.
Jeg har levet mange liv.
Nogle rummede forfærdelige fejl.
Men sig mig.
Hvor mange er døde ved din hånd de seneste uger?
De var mordere.
De brændte alle, jeg kendte.
Ser du?
Du følte, formålet var retfærdigt.
Det gjorde jeg også.
Hævntørst tog magten fra mig.
Det sker også for dig.
For vi er slægtninge.
Gid jeg ikke var!
Men det er du!
Lad mig ødelægge det.
Hvad?
Det er min sande hensigt.
At smelte det i de gamle fey-esser, så det ikke skader nogen igen.
Hvad med fey? Hvad med mit folk?
Lenore bad dig ikke om at redde en hel race.
Hun bad dig give sværdet til mig.
Hun håbede, jeg havde forbedret mig. Og det har jeg.
Jeg vil gøre alt for at beskytte feyfolket.
Det sværger jeg.
Giv slip på byrden, mit barn.
Kaze?
Godt gået, knægt.
Fang feypigen, men dræb hende ikke.
Nimue. Pendragons soldater er udenfor. De er kommet efter dig.
- Har du forrådt mig? - Nej.
De må have fulgt efter mig.
Jeg sværger.
Min mor tog fejl. Du har ikke forbedret dig.
Nimue...
- Du var min eneste familie. - Det kan jeg stadig være.
Hvad var det, min mor sagde?
Lad mig aldrig se dit ansigt igen.
Hurtigt. Denne vej.
Dit store fæhoved!
Du har frarøvet sværdet fra din egen konge!
Det var din opgave, troldmand, ikke min.
- Hvor er heksen? - Væk.
Rid videre!
Find hendes spor, hvis I vil vende hjem i ét stykke!
Før ham ind.
Kom så!
Møllen er tæt på.
Stig af. Hestene hviler, mens vi fortsætter til fods.
Vi bør blive i sadlen med buerne klar.
Du kom ikke med, fordi du har militær ekspertise.
Stig af.
Du lytter ikke, fordi jeg er et menneske. Er det bedre at dø som raceren?
Dig.
Du kan følge os til møllen eller hente vand med ham.
Hvad vælger du?
Jeg henter vand.
Du skulle være taget med.
Hvis det behager Dem, lord Arthur,
så vil jeg være Deres væbner.
Du er virkelig et fjols.
Jeg har ingen titel.
Jeg vil lære at slås og vinde vores land tilbage.
Det kan vel læres af en menneskeblod?
Klar til første lektion.
Udmærket, væbner.