Tví muži,
tvé lodě a tvé království...
teď patří Cumberovi, králi ledu.
Vyřiď Utherovi,
vyřiď prolhanému králi,
že přišel právoplatný dědic rodu Pendragonů.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Poslouchej mě.
Na ničem jiném nezáleží.
Odnes to Merlinovi.
Na tom záleží.
Máš to v krvi, dítě.
Je tam.
Střežil jsem ho.
Ulevilo se mi, že ses konečně probudila.
Nechtějí mě tu.
Lidská krev a tak.
Lidská krev?
Ne sličná.
Příliš lidská.
A nemám parůžky.
Ani křídla.
Jsi vzhůru.
Vidíš?
Co jsem říkala?
Nejsi sama.
Vítej v Nemosu.
Dizier.
Já vím.
Mrzí mě to.
Můžu za to já.
Ne. Znal rizika.
Ucti jeho památku.
Pohodlné?
Potřebujeme lovce.
Běž a buď užitečný, bratře.
Řekla mi, ať odnesu meč Merlinovi.
Kouzelníku Merlinovi?
Rádci krále Uthera Pendragona?
Tomu Merlinovi?
Nevím.
Jediný Merlin, kterého znám, je ten z legend.
Jo, prý je skutečný.
Pak to musí být on.
A řekla ti matka, proč...
Proč on?
Neřekla. Nedostala šanci.
To mě mrzí, Nimue. Já...
Je to pravda. Merlin je druid a prastarý, pokud věříš legendám.
Ale není přítelem sličných.
Je věrný králům lidí.
Určitě je to tenhle?
Matka musela něco vědět.
Mám králíka.
Tak ještě pět.
A co Artuš?
To je složité.
Zachránil mě.
Ale bez něj bys v té situaci nebyla.
On nevěděl, že ten meč je...
Proč ho bráním?
Ty jsi jeho sestra.
Přesně. Znám ho nejlíp.
A co to znamená?
To znamená, že na pletky není čas.
Cože?
To je směšné.
Jsi moc důležitá, než aby ses svázala s jedním mužem.
S jakýmkoliv.
Nejsi nějaká druidská holka. Jsi vlčí čarodějnice.
Třímáš Ďáblův zub.
A pokud to nepřijmeš jako osud, sežere tě to zaživa.
Musíš poznat, kdo jsou praví přátelé.
- Jak to zjistím? - Rozhlédni se.
Až přijdou bratři pro mě, můj příběh nikdo zpívat nebude.
Já se obětovala těm nebožákům
a není cesty zpět.
Morgano, tvé přátelství vítám, a nejen za to.
Takže mi pomůžeš?
Najít Merlina.
Pomůžu.
Ale uvědom si, Nimue.
Jsi mnohem silnější, než si myslíš.
Každý vládce od sever k jihu po tom meči prahne,
aby se mohl prohlásit za krále králů.
Ty můžeš vyjednávat o přežití,
přežití svých lidí.
- Je to on? - Ano.
Kouzelník Merlin?
Býval jsem. Kdysi.
Ať jsi nyní kdokoliv, jsi zatčen.
Za jaký zločin?
Za velezradu.
Jeho Veličenstva krále.
Za velezradu?
Za Vdovou, holka.
Běž jako vítr!
Obkličte ho!
Počkej.
To nic.
Tady, otče.
Vaše Svatosti.
Povstaň, otče Cardene.
A přistup blíž, prosím.
Tyto vody dovedou vzpružit.
Musíš být po dlouhé cestě unavený.
Připravíme ti koupel?
Teplá voda určitě zbyla.
Tím se prosím netrapte, Vaše Svatosti.
Při konání božího díla není odpočinku.
Tvé úsilí nezůstalo nepovšimnuto, otče Cardene, tím si buď jist.
Kolik vesnic jsi vyčistil, otče?
Počítáš je?
Některým se nedalo říkat vesnice, Vaše Svatosti.
Žili na stromech jako zvířata.
Jiní žili ve stanech z kůží pod bažinami.
Neuvěřitelné.
Ale my je najdeme.
Pochválen budiž Bůh.
Ano, pochválen budiž.
Kolika Rudým bratřím velíš?
Máme nadbytek dobrovolníků, Svatosti.
Někde jsme přestali počítat.
Nicméně nebudu přehánět, když řeknu, že pět tisíc.
To je působivé.
A ztráty?
- Pár. - Pár?
Kolik je pár?
Nedaleko Popelavých vrchů jsme narazili na drobný odpor.
Tak té dívence říkáme?
Odpor? Úplně sama?
Není úplně sama...
Neodporuj. Říkals, že jste ji upálili.
Kvůli odstrašení ostatních.
Nebo abys přede mnou utajil chybu.
Měníte ji v symbol.
Už jste jí dali i jméno. Vlčí čarodějnice.
Snad byste jí měli i napsat pochvalnou baladu.
Líčíme na ni past, Svatosti.
A až ji najdeme,
přísahám Bohu všemohoucímu, že z ní udělám takový příklad,
že její následovníci hrůzou zešílí.
To doufám, otče,
jinak se tím příkladem staneš ty.
Máš ještě něco, co bys mi rád řekl?
Vládne Ďáblovým zubem, Vaše Svatosti.
Církev ten meč chce.
Jistě, Svatosti.
Jestli mě zklameš,
má Svatá trojice převezme vedení nad armádou Rudých bratří.
Uvědom si, otče,
že Trojice má mnoho božích ctnostní,
ale soucit k nim nepatří.
Rozumím, Vaše Svatosti.
Teď běž.
Tvoje selhání mi způsobilo toto ponížení.
Nemáš snad čest?
Čarodějnice se nám vysmívá.
Ale to si pamatuj,
pokud shořím,
nebudu hořet sám.
Co chceš, chlapče?
Jsem dívka.
Chci se přidat.
Chci k Rudým bratřím.
Holky nebereme.
Běž domů. Zmiz.
Mluv za sebe.
Já holky beru.
Nemám domov.
Žilo v něm zlo, tak jsem ho spálila.
Prosím. Chci k Rudým bratřím.
Vypadni, povídám.
Co mám udělat? Řekněte mi to.
Přines hlavu vlčí čarodějnice.
Na.
- Co je to? - Tvůj dopis Merlinovi.
Změněný.
Změněný? Proč?
Chtělo to větší důraz.
„Vlčí čarodějnice zdraví velkého Merlina.“
Tak se teď jmenuju?
Pokračuj.
„Jistě už víš, že vládnu mečem prastarých,
známým jako Ďáblův zub.
Ví to i otec Carden,
neboť jeho bratři poznali, jak meč kouše.“
Tohle mu chceš poslat?
Co je na tom špatného?
Vyhrožováním přítele nezískáš.
Ani ukradeným mečem.
Co ty o tom sakra víš?
Ona tomu nerozumí.
Sourozenci se nezapřou.
Musí tě vidět jako rovnou.
Uznávají jedině moc.
Čti dál.
„Toužím však ukončit násilí a zajistit mír svým lidem.
Navrhuji spojenectví, Merline.
Využij svůj vliv, aby král ukončil tento masakr,
a já ti na oplátku nabídnu Ďáblův zub, meč moci.
Věřím, že ho využiješ k vrácení půdy a vesnic sličným.
Odmítni a já zaplavím pole království krví Rudých bratří.“
Ten konec je nejlepší.
To tam nenapíšu.
To je nejlepší část.
Morgano.
Jo. Prachy žádný.
Říkal jsem to!
Hodit přes palubu, povídám.
Hodíme ji do moře.
Ne.
Cennosti?
Nic.
Zbláznila ses, lézt sem?
Víš, čí ta loď je?
- Hezký vlasy. - Sliční je tak nosí.
Nejsem sličná.
Nejsem.
Sličný lid nosí smůlu.
- Utopte ji! - Prosím, ne!
Nejsou sliční léčitelé?
Chci říct,
jestli je sličná,
určitě zná bylinky a tak.
Já nejsem...
Tedy...
Jsem sličná?
Tak co teda?
Jsem sličná.
A léčitelka.
Velmi uznávaná léčitelka.
Byla jsem lékařkou ve vsi
i v pár okolních vesnicích.
Nikdo mi neumřel.
Lže.
Thrain je pryč,
nehodila by se?
Je i pomalejší smrt než utopení.
To ti slibuju.
Jestli zkysne pivo nebo najdu na palubě mrtvého ptáka,
je to tvoje vina. Jasné?
- Jinak tu budeš léčit. - Ano, paní.
Kapitánko, ty sličná mrcho!
Pardon.
Posádka musí být silná.
Teď sloužíš Oštěpu.
Ve válce proti Cumberovi, králi ledu.
Nelži jí.
Umí číst myšlenky.
Jen jí dej ten dopis.
Děsíš mě.
Yeva je skutečná čarodějka.
Šílená stařešina Měsíčního křídla.
Pokud se jí znelíbíš, jsi v nebezpečí.
Ale je to nejlepší šance najít Merlina.
Tudy.
- Ty nejdeš? - Lidé tam nesmí.
Haló?
Mají na tebe spoustu otázek.
Řekli mi, že mi pomůžeš.
Jsi ohavně cítit.
Co jsi zač?
Z lidu nebes.
To není pach lidu nebes.
Matka byla velekněžkou klanu a otec léčitelem.
Bolí tě, když na ně myslíš.
Velekněžka a léčitel.
Je to tvá dcera.
Víš, co je zač. Řekni mi pravdu, Lenore!
- Nevím, o čem to mluvíš. - Tati, nechoď!
Toho se tvůj otec bál? Těch jizev?
Přestaň.
Měl pravdu.
Jeho strach byl oprávněný.
Prosím.
Chci jen, abys poslala tuhle zprávu Merlinovi.
Merlinovi?
Toho zrádce k smrti proklínám.
Co mu chceš?
Je to soukromý vzkaz.
Ale je nezbytný pro přežití sličných.
Nevím, kde je.
Ale Marguerite najde všechno.
I zrádce.
Zabrali tři přístavy, Hastings, Grimsby a Dover,
a potopili pět našich lodí! Našich!
Bože, snad jsi tak nevyšiloval i u dvora.
A tvrdí, že je právoplatný Pendragon!
Taková drzost!
Je to invaze? Jsme ve válce?
Škoda, že prince nikdo neučí, jak přijmout ránu,
protože když jednu dostanou, brečí jak malé holky.
Cumber chce meč moci a na rozdíl od jiných vládců
má motivaci ho vážně dostat.
Samozřejmě, že ten meč chceme!
A jak ti to zatím jde?
Kde je vůbec Merlin?
Spoutaný ve svých komnatách.
Ať tam shnije.
No tak to by nešlo.
Když Merlin hnije, tak kuje neplechu.
Co má Merlin společného s Cumberem a hořícími přístavy?
Tvoji měkkost. To mají společné.
A přidej k tomu i otce Cardena a jeho Rudé bratry,
kteří mašírují královstvím
a beztrestně pálí vesnice.
Jsou všechny otrávené?
Všechny ne.
Co máme udělat?
Začni k čertu kralovat.
Ukaž dvoru, poddaným i možným uzurpátorům,
co se stane s lenochy a zrádci.
Zabij Merlina.
Zabít?
Veřejně.
Hlasitě.
Ať to slyší až v síních krále ledu!
To je nebezpečné.
Tím lépe.
Aspoň ukážeš, že máš v nohavicích koule.
A pak?
Přijmi církev.
Spoj se s bratry proti Cumberovi
a zažeň ho zpět do moře.
Bude snadné si nárokovat meč,
až tu nebudou králové, co by ti vzdorovali.
Děkuji, matko.
Těšilo nás.
Ano, Vaše Veličenstvo.
Pojď. Už jen kousek.
Nic nevidím.
Jsme venku?
Artuši, nemám ráda překvapení.
A jsme tu.
Morgana říká, že tohle je největší tajemství jeskyní.
Je teplá.
Sníh se rozpouští na vrcholu hory
a cestou skalami se ohřeje.
No?
Panebože.
Příště mě varuj.
Na co čekáš?
Bože.
Je to paráda.
No tak.
To je dobrý, díky.
Už jsem nahou ženskou viděl.
To jsem ohromená.
Nemusíš je schovávat.
Co jako?
Všichni máme jizvy.
Nimue.
- To nic. - Nimue.
To nic. Je tu vedro.
Podívej.
Jako kluk jsem sázel na krysí závody.
V prvním závodě
se krysa lekla,
vlezla mi do kalhot a chtěla se prokousat ven.
Kluci se dobře nasmáli.
Já běžel domů s brekem
a poskakoval jsem s tou krysou v kalhotách.
A co tahle?
Ach, tahle.
Od prvního, co jsem zabil.
Pobodal mě, než jsem to ukončil.
Kdo to byl?
Jeden z těch surovců, co mi zabili otce.
Nebo jsem si to myslel.
Ukázalo se... že jsem z toho vinil špatnou partu.
Nebyl to žádný andílek. To ani zdaleka.
Ale mně nijak neublížil.
Byl jsem prostě mladý
a opilý a...
vzteklý.
Chtěl jsi spravedlnost.
Spravedlnost neexistuje.
Víš, muži...
na to nejsou dělaní.
A pravda je, že...
otci by zlomilo srdce, kdyby věděl, co jsem udělal.
Děkuju.
Za co?
Žes mi to řekl.
Nimue, nemůžu zůstat.
Dlužím špatným lidem. A nejen Borsovi.
Jsou i další.
Nepotřebuješ i moje problémy. Promiň.
- Proč to děláš? - Zasloužíš si dobrého muže.
Soudila jsem tě?
- Řekla jsem něco? - Ne, jenom...
Zkazím to.
Jasný?
Musím jít. Nechci ti ublížit.
Neublížíš.
Budeš pryč.
Co tě trápí?
Bože...
Nahodíš to zpátky, ať se tam můžu vrátit?
Co zas?
Poslední dobou mívám temné myšlenky.
Tak povídej.
Thrain by je odřízl.
Thrain je mrtvý! Teď jsem tu já!
Jeden mám.
Jak to jde, Střevle?
Udělal jsi to schválně?
Zachránil jsem ti život.
To bych se radši utopila.
Bolí tě břicho?
Ukaž.
Dej mi ruku.
Máš na sobě krev.
Jo. Vytáhla jsem šíp a potom...
stříkalo to všude.
Budeš mě dál štípat, nebo...
Břicho lepší?
Nevím.
- Možná. - Nikdo mi neumřel.
Hele, je ti něco? Nemám čas.
Mně při nájezdech nic nehrozí.
Sigurd mě chrání.
Ale pokud za tebou můžu jenom zraněný,
možná nechám Sigurda na palubě.
Nech nás.
Vaše Výsosti.
Vstal bych, ale...
Proč jsi nám neřekl o meči prvních králů?
- No, já byl... - Počkej. My víme.
Chtěl jsi ho pro nás získat dřív, než vzniknou falešné naděje.
Ano, Vaše Veličenstvo.
Vždy dokonalá odpověď.
Přiznávám, že můj odchod nebyl ideální,
ale ta znamení...
Ano, znamení.
Na hrad Pendragonů pršela krev.
- Děsivé. - Ano.
Ale říkám, že jsou různé...
Různé významy těch znamení.
Vzpomínáme si.
Nejsme zas tak hloupí.
Já netvrdil...
Vzpomínáme si na tvoje lekce.
Třeba že znamení se nemusíme bát,
musíme je využít,
obrátit je a prošetřit,
až řeknou něco nového.
A pak, skrze činy,
tato znamení naplníme.
Tuto myšlenku pokládáme...
za obzvlášť poučnou.
Jak to?
Rozhodli jsme se, že ta pršící krev nebyla naše,
- ale tvoje. - Uthere!
Nevěřil jsi nám.
A my už nevěříme tobě.
Věk čarodějů skončil, Merline.
Tvé zanedbání povinnosti považujeme za zradu.
A vyvozujeme z toho jediné východisko.
Popravu.
Bez soudu?
Bez slyšení?
Kdo tě proti mě obrátil?
Způsobil sis to sám tím svým pohrdáním,
opilostí a zradou!
Máš pádné důvody být zklamaný, Uthere.
Ale pokud chceš meč moci,
bylo by šílené mě zabít.
Mám ověřenou informaci, že meč je na cestě ke mně.
Dej mi týden...
Ale kdepak.
Přineseš nám meč zítra ráno.
Jinak předhodíme tvou hlavu davům.
Jak to odsud udělám, Uthere?
Nemám dost času.
Uthere!
Pojď s námi. Vezmeme tě do bezpečí.
V příkopu
před vlčí čarodějnicí se krčí
paladin, paladin.
Škube se a škrtí,
kousla ho čarodějnice vlčí.
Paladin, paladin, do příkopu skáče,
před vlčí čarodějnicí se krčí.
Paladin, paladin...
Prosím ne. Chci být užitečná.
Promiňte, já nero...
Nerozumím.
Moje jméno. Cora.
Nimue.
Nevíš, kdo je na té malbě?
Zelený rytíř je náš vůdce. Náš ochránce.
Hledá sličné a chrání je.
Zelený rytíř?
Pojď. Něco ti ukážu.
Zítra večer bude amala.
Spojení.
To nemůžu.
Pro mě ne. Děláte až moc.
Ano, vezmeš si to.
Přijdeš. Ty a ten hezký lidský chlapec.
Výsosti, beze mě meč moci nikdy nezískáš!
Tvé lži nás už unavují!
Uthere!
Z moci, kterou nám svěřil všemohoucí Bůh,
tě, Merline, odsuzujeme na smrt
za zločin zrady proti naší osobě.
Zpráva, můj pane.
Je tu zpráva.
Inu?
Borley, co se tam píše?
To je dopis od vlčí čarodějnice, která nabízí meč moci,
meč prvních králů
kouzelníku Merlinovi.
Řekni jí, že zrovna nemůžu.
Postavte ho!
Umyjte ho a přiveďte nám ho.
Ty patříš Yevě, že?
Vyřiď té bábě, že se mezi náma nic nemění.
Dělej.
Tohle je nejlepší.
Tumáš.
Nimue?
Ano?
Dnes je noc spojení.
Jako vaše svatby.
Tohle se mnou provedli.
Vypadáš jako sen.
Odcházíš?
Ano.
Já...
Nikdy nebudu, v co otec doufal.
Nebudu skutečný rytíř.
Ale snad někde najdu svou čest.
Snad někde najdu spravedlnost.
Hledáš, nebo jen utíkáš?
Vypadá to totiž podobně.
Upřímně...
Já už nevím.
Pojedeš v noci?
Hledají mě. Bude to lepší.
Promiň.
Kéž bychom mohli...
Zapomeň na to.
Pojď se mnou na spojení.
Nebylo by hezké na všechno na chvíli zapomenout?
Žádné meče, dluhy, Merlinové ani paladinové.
Můžeme...
být sami sebou.
To by se mi líbilo.
Vážně?
No...
No tak dobře.
Nimue.
Co když jsi to ty?
Co když jsem co já?
Co když jsi moje čest?
Co když mám sloužit tvé spravedlnosti?
Tys o svou čest nepřišel, Artuši.
Ale jestli chceš zůstat,
tak já chci taky.
- Zelený rytíř! - Je tu!
- Je tady. - Kdo?
- Zelený rytíř! - Pošli to dál.
- Pojď. - Zelený rytíř.
Pojďme se na něj podívat.
Veveřáku?
Nimue.
Díky bohům! Hledala jsem tě!
Promiň, Nimue.
Slyšel jsem tě...
Jsi tu. To nic.
Jsi tu.
Jsi naživu.
Zachránil mě Zelený rytíř.
Gawaine?
Nimue.
To jsem já.
- Panebože! -Ty žiješ!
- Ty žiješ! - Všechno mi řekni!
Celý tvůj příběh...
Nebuď smutná. Najdeš si tu přátele.
Člověk divně páchne.
Nebuď hrubý.
Jsi v bezpečí.
Protože podívej.
Je tu vlčí čarodějnice.
Zabije všechny Rudé bratry.
Kde se tu bereš?
- Já koukám. - I já.
- Povídej! - Vypadáš jinak!
- Je to... - Jsou to roky.
Artuši, to je Gawain.
Je to můj...
Je jako rodina. Můj nejstarší přítel.
Moc hezké.
Gawaine, to je Artuš.
Jsme... kamarádi?
Těžko se to popisuje, dost jsme toho spolu zažili.
Artuši.
Žoldák?
Občas.
Člověk.
Ano.
Díky, že se staráš o mou Nimue.
Odpočiň si, jak dlouho chceš.
Podělíme se o to, co máme.
Děkuju.
Vrátíme se. Musíme...
Musíme si toho tolik říct, ale...
- Hned se vrátím, slibuju. - Dobře.
Co se děje?
Merline.
Jaké překvapení.
Královno regentko.
Čemu vděčíme za tvou návštěvu?
Nabídneme ti koláč?
Jsi milá.
Ale už jsem jedl u dvora.
Byť jsou tvé koláče vyhlášené.
Tak víno?
Jistě máš po tak vyčerpávajícím dni žízeň.
Vyčerpávající vskutku byl.
Z nějakého důvod mi dnešek připomněl jeden příběh.
Možná ho znáš.
Mezi šlechtou se mu říká příběh o porodní bábě.
Nevybavuji si.
Tehdy byla nezvykle chladná májová noc.
Úrodu pokryla jinovatka.
Přesto však lidé stáli pod hvězdami se svícemi,
protože se té noci měl narodit král.
Bylo to důležité,
protože předchozí král nedávno zemřel
a zanechal královnu regentku,
která neměla tu pravou krev.
Kdyby však porodila syna, stal by se právoplatným vládcem.
V průběhu noci
se však ukázalo, že se dítě neobrátilo
a trápilo se v královnině břiše.
Přestože se královna modlila ke svaté Markétě,
aby se osvobodilo jako Markéta z dračího břicha,
dítě se narodilo mrtvé.
Chlapec.
Královna regentka věděla, že bez dítěte přijde o trůn,
a proto s porodní bábou vymyslela plán.
A tak...
při svitu měsíce
se porodní bába vyplížila z hradu za prostou ženou, o níž věděla,
že nedávno porodila chlapečka.
Matku prý bohatě vyplatili zlatem z královské pokladnice,
a přesto...
o pár dní později...
našli tu nebožačku záhadně udušenou.
Někdo říká, že otrávenou.
Podobně dopadl téměř každý, kdo o spiknutí mohl vědět.
Až na porodní bábu,
která ve strachu o svůj život utekla z království a už se nevrátila.
Kdyby se prý vrátila,
mohla by ohrozit krále.
Proto nejspíš zůstává v úkrytu,
vzhledem k chmurnému konci ostatních zúčastněných.
Naskýtá se i jiné vysvětlení,
a to, že se z království nikdy nedostala
a čekal ji stejný osud jako tu nebožačku, která prodala své dítě za pár zlaťáků.
Také jsem si to vždy myslel.
- Ještě je tu třetí možnost. - A to?
Že je porodní bába možná naživu a pod mou ochranou.
Dobrou noc, Výsosti.
Kdo o tom ví?
Nikdo.
Ví to Artuš a Morgana.
A starší sličných?
Ne.
Proč?
Je to meč našich lidí, Nimue.
Naše historie.
Naše naděje.
A ty ho chceš dát kouzelníku Merlinovi,
který se obrátil proti vlastním?
Je to šarlatán sloužící lidskému králi.
- Lenore si to přála. - Měl jsem ji rád jako matku.
Ale tohle nejde.
Proč jemu?
- Nevím. - Musí být důvod.
Gawaine, byla to její poslední slova.
Mohla říct cokoliv, ale řekla tohle:
„Odnes to Merlinovi.“
Takže vyjednávací páka.
Doufala, že tě Merlin ochrání, což nepotřebuješ, protože tě chráním já.
Je v tom něco víc. Vím, že ano.
A nepotřebuju chránit.
Určitě?
Říká se mu také meč prvních králů.
Uther Pendragon ho bude chtít.
A pokud se poučíme z historie, tak možná naslibuje,
ale pak nás nechá napospas Rudým bratřím.
To já nevím. Nejsem král.
Dej ho někomu jinému.
Někomu tady.
Já si ho vezmu, když budu muset,
ale ne Merlinovi.
Matka by s mečem nebyla lehkovážná.
Nesvěřila by...
Znala ho.
Jak?
Nevím, ale to jediné dává smysl.
Ale ne.
Ne!
Morgano.
To bude dobré. Slibuju.
Nech mě!
Co se stalo?
Přišly zprávy.
Klášter Yvoire vyhořel.
Celia?
Nikdo nepřežil.
Musela se tak bát.
Celia ve všech viděla dobro.
Cítím takovou nenávist!
Strašlivou nenávist.
Teď jsme obě siroty, že?
Svým způsobem.
To asi jsme.
Pokrevní sestry.
Zrádce...
odpověděl.
Ten líný pes dělá problémy.
Příště přinese Marguerite jeho koule.
Co se stane?
Sedni, dýchej, sni.
Skrytí tě za ním vezmou.
Říká, že na cestách není bezpečno.
Toto je starý způsob druidů.
Vzpomínky přijdou.
Možná dobré, možná špatné.
Dávej pozor.
To je hlas skrytých.
Je to cesta mezisvětem...
tam, kde tě čeká Merlin.
Odnes to Merlinovi.
Jen na tom záleží.
Utíkej!
Tati! Neodjížděj.
Přinesla jsi do rodiny temnotu, Nimue.
Jonáši, je to tvá dcera. Dělej něco!
Jsi prokletá.
Já to napravím. Vezmu si léky. Nebudu se bránit.
Máš to v krvi, dítě.
Na důvod se zeptej matky.
Já ti ho neřeknu.
Tatínku, promiň. Vrať se!
Prosím, vrať se!
To jsi ty.
Ty jsi Merlin.
A ty jsi vlčí čarodějnice.
Obávaná paní Ďáblova zubu.
Vysmíváš se mi.
Ne.
Ale zahráváš si s ohněm, mladá dámo.
Myslíš, že je to hra?
Odkud znáš toto místo?
Proč se ptáš?
Mezisvět nám našel společné místo.
Musíme ho sdílet ve vzpomínkách.
Jinak by to byl jen obyčejný dům nebo pole, ale ne toto.
Jsem z lidu nebes.
Je to můj domov.
V tomto chrámu zemřela má matka.
Jsi Lenořina dcera?
Ano.
Dala ti ten meč.
Ano.
Jejím posledním přáním bylo, abych ti ho odnesla.
Znal jsi ji?
Ano, znal.
A její pokyny byly velmi moudré.
- Podívej se na mě. - Ne…
Podívej.
Co vidíš?
Máš její oči.
Ještě něco?
Jaké ti dala jméno?
Nimue.
To je moc krásné jméno.
Ptala jsem se sama sebe, proč ty?
Proč mám předat meč tobě?
Proč?
A odpověď zní?
Protože...
jsi můj otec.
Překlad titulků: Petra Babuláková