Arthur! Faren din havnet i slåsskamp!
- Kom fort! - Hva er det?
Kom!
Et grusomt angrep.
Far?
Arthur, jeg beklager.
Noen lømler trakasserte meg, og jeg sa til dem:
"Vær så snill, jeg vil ikke danse."
Det var da faren din grep inn. Sir Tor, min ridder.
Han var drukken, men han reiste seg og sa:
"Hvis hun ikke vil danse, la henne være i fred."
Med trykk på "fred".
Så dro han sverdet.
Arthur.
Sønnen min.
Hvorfor handler man uten å tenke?
Aldri mål motet ditt etter hvor mange du har drept.
- Det skal jeg ikke. - Noen ganger trenger en mann mot…
…til ikke å drepe.
Du vil bli en flott ridder en dag, sønnen min.
Gjør ære på oss.
Ha bredere benstilling for bedre balanse.
- Hva vet du? - Se på sverdet hans, din idiot.
- Skal du delta i turneringen? - Er du en ridder?
- Kanskje. - Hvem kjemper du for?
Ingen ennå.
- Vis oss sverdet. - Ja. Vis oss.
Helt utsøkt.
Hvem er det?
Sikkert med i turneringen.
Aner ikke. Aldri sett ham før.
Hvilket banner bærer han?
Si at han er her.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Hvem er du?
Hvor er sverdet mitt?
- Hvor er sverdet mitt? - Sverdet ditt?
Er du soldat?
Nei, jeg...
Jeg hadde et sverd. Jeg må levere det til noen.
- Hvor er jeg? - Yvoire kloster. Du virker litt treg.
Et kloster? Er jeg…
Du er trygg nå. Hva enn du heter. Dette er et gudfryktig sted.
Demoner har ingen adgang, sier abbedisse Nora.
Jeg kan få øye på demoner. Vet du hvordan?
Nei! Hvordan?
Jeg bare stirrer på dem.
Til jeg ser deres virkelige ansikt.
Iris.
- Vet abbedisse Nora at du er her? - Nei, søster Igraine.
Det blir mellom oss.
Jeg sparte noen morbær til deg. Løp av gårde nå.
Vi har mange gjester i dag. De vil trenge mat og drikke.
Hvem er hun?
Hun er ikke viktig. Løp av gårde nå, før en av gjestene stjeler morbærene.
- Ikke snakk med noen uten min tillatelse. - Hvor er sverdet mitt?
Hvordan skal jeg vite det? Arthur tok det vel.
- Han gjorde hva? - Jeg vil ikke vite hvem du er for Arthur,
eller hva slags uføre du er i, mens du er her…
Hvor skal du? Du kan ikke gå ut.
Vent.
Broder Theo.
Ta ham til sykestuen.
Ja, pater.
Steng portene. Ingen slipper inn eller ut.
Hold deg unna meg.
- Er du gal? - Av og til.
Jeg prøver å redde livet ditt, ditt dumme nek.
Hvor er Arthur? Hvor dro han?
Han har sverdet mitt.
Igraine?
Igraine. Hvor har du vært? Det er kaos der ute.
Beklager, jeg...
Hvem er dette?
Hvem er du?
Hun kom i går kveld.
I går kveld?
Du er møkkete.
Hva heter du?
Alice, frue.
Er du fey, Alice?
Nei.
- Nei. Jeg er bare… - Med barn?
Ja…
Jeg tror iallfall det, frue.
De røde paladiner vil flå deg om de får vite det.
Enda en av dine bortkomne?
Ja.
Se til at hun tier stille og holder seg unna trøbbel.
Vi har en døende paladin nede i gangen. Hvis han dør, vil de skylde på oss.
Hvem vet til hvilken pris.
Gjør henne presentabel og gå til sykestuen.
Med en gang.
Ja, abbedisse Nora.
Gå din vei, Merlin.
Rugen vet at du er her, og du er uvelkommen.
Han sier du er freidig som viser ansiktet ditt
- etter det som skjedde sist. - Fortell Hans Majestet at jeg har gaver.
Vis meg.
Det ødelegger overraskelsen.
Allmektige, evige, rettferdige og barmhjertige,
gjør oss stakkars syndere til redskap for å utføre din vilje.
Allmektige, evige, rettferdige og barmhjertige,
gjør oss stakkars syndere til redskap…
Kjære vene.
Allmektige, rettferdige og barmhjertige,
gjør oss stakkars syndere til redskap for å utføre din vilje.
- Ulveblodsheksen står bak. - Hvem?
En feyjente…
…fra Dewdenn. Hun fikk røttene til å stige opp fra bakken.
Hun hengte Odo som en dukke.
En feyjente?
Det er inni ham. Greiner og sånt. Det er ikke mulig.
Han har noe i munnen. Hold ham nede.
Det angriper ham fortsatt. Hold ham!
Hent bandasje.
Alice. Hent mer bandasje før han blør i hjel.
La oss glede oss, kjære brødre.
For Maktens sverd er funnet.
Pris Herren.
Jeg tar den inn til dem.
- Hvem er du? - Få den, ellers biter jeg fingrene av deg.
Med denne druideløgnen
har feyfolket holdt på makten de siste tusen årene.
Takket være Pendragon-kongene.
Så lenge et fey-sverd avgjør hvem som er verdig å bære kronen,
må kirken bøye seg i underkastelse.
Hvis det ble funnet, hvor er det?
En fey-heks rømte med det under renselsen i Dewdenns.
Vår egen broder Odo konfronterte demonen i skogen.
Vi så hvordan det gikk med ham.
Vi vet at broder Odo ble hugget av sverdet,
for rundt såret er det et brannsår formet som et fey-symbol.
Merket til Djevelens tann.
Her er han.
Kom inn, min sønn.
Vår gråtende munk.
Dette er lister…
…over fey-ledere som fortsatt lever.
Landsbyene deres er merket på kartet. Med disse kartene, finner vi dem.
Med denne informasjonen, kan vi utslette dem.
Og ved Guds vilje, vil dette landet bli renset.
Men hva med Merlin? Han er fortsatt slangens hode.
Ta dette til Merlin. Løp!
Så lenge han tjener Uther Pendragon, kan han ikke røres.
Tålmodighet, mine brødre.
Vårt oppdrag er å utrydde feyfolket.
Når vi besitter Maktens sverd, blir det dødsstøtet for dem.
Da, og bare da,
vil Merlin få kjenne Guds vrede.
Greit, vi må årelate ham.
Årelate? Han har blødd så mye allerede.
Hva foreslår du?
Dør han, så dreper de oss. Forstår du?
Vi trenger et grøtomslag.
Ryllik og borre stopper blødningen.
Se på kjøkkenet.
Vi trenger pepper og bivoks for å dempe hevelsen og smerten.
- Hva? - Det er fey-remedier.
Hvordan vet du det?
- Vi kan bli brent for å bruke dem. - Da får han bare dø.
- Hvem lærte deg dette? - En venn.
Det er noe du må gjøre.
Ta dette til Merlin.
- Hva er det? - Jeg gjorde ikke noe. Jeg så det nettopp.
Du må fortelle meg hvor Arthur dro.
Det er som om brannsåret er på innsiden. En sirkel i sirkler.
Kraft trukket fra de fire elementene.
Vann, jord, luft og ild.
Hvordan vet du det?
Pass på ham.
Ikke forlat ham.
Hvor skal du?
Hva er det?
Fienden er her.
Hvordan vet du det?
Lukten.
Fey.
Er du sikker?
Hvem?
Det er uklart.
Enn så lenge.
Han sier at han kjenner deg.
Jeg skal holde hesten for deg.
- Arthur? - Tante Marion.
- Hva gjør du her? - Jeg ønsker å snakke med sir Ector.
La oss gi deg en vask i det minste.
Ta hesten hans. Han rir med meg.
- Hvis du har kommet hit for penger… - Nei, frue. Det er ikke noe sånt.
Jeg søker sir Ectors støtte til turneringen.
Det er beundringsverdig å ville stige i rang,
men sannheten er at det sjelden skjer.
Jeg advarer deg, mannen min har ikke blitt mildere med årene.
Jeg red hele natten.
Her.
Jeg har ikke hatt en grunn til å åpne denne på årevis.
Da sønnen min døde, var jeg rund som en plukkhøne.
Nå bærer han likklede, og jeg denne silkekjolen.
Og vi visner bort til ingenting.
Ector var så stolt den dagen Charles red til kamp.
Jeg hadde aldri sett ham så glad. Han bare hvisket: "Gjør ære på din far."
Og da de brakte liket hans hjem til oss, gråt ikke Ector.
Han bare spurte: "Hvordan døde han? Møtte han sverdet?"
Du skjønner…
…sønnen min måtte til og med dø med ære.
For Ector betyr ære alt.
For meg er det bare et ord.
Her.
Nei, det går bra.
- Jeg kan ta noe annet. - Den er ikke til nytte i kisten.
Kanskje Ectors hjerte blir mykere ved synet av den.
Takk.
Arthur, vær sannferdig,
og alt vil gå bra.
Gjør ære på oss.
Det skal jeg, far.
Gjelden min vil følge deg.
Beklager, sønn.
Pass på søsteren din.
Hun skal alltid være med meg.
Dette er din fars gjeld. Forstår du? Han skyldte penger.
Nå som han er borte, går gjelden til deg.
Onkel, jeg kan ikke betale.
Husk den følelsen.
Tårer kommer du ingen vei med.
Vi har ordnet så du blir avlastet søsteren din.
Og der slutter min veldedighet.
- Arthur! - Ikke kjemp imot, barn.
- Hvor tar dere meg? - Vår Herres favn.
Jeg vil bli her.
Arthur!
Er han i live?
Pris Herren for det.
- Hvor er Igraine? - Jeg vet ikke. Hun dro.
Dro hvor?
Hun blir alles undergang om han dør.
Hva er dette?
- Hvem smurte ham inn med dette fey-tullet? - Begge to, frue.
Fjern det umiddelbart.
Hvis De røde paladiner får nyss i dette…
Abbedisse Nora.
Et ord?
Ja, pater Carden.
Har noen nye jenter ankommet den siste uken?
Hvordan det?
Vi prøver å være grundige når vi renser en fey-landsby, men noen slipper unna.
Ja. Vi gir ikke ly til feyfolk her, det kan jeg forsikre deg om.
Nei, selvsagt ikke. Ikke frivillig.
Det er utrolig hvor lett noen kan passere for mennesker.
Og klosteret er et av få tilfluktssteder mellom Hawksbridge og Gramaire.
Ja, det er det.
Vi har ingen nyankomne…
…som jeg kan huske.
Greit.
Samle alle søstrene, så avhører jeg dem én etter én.
Alle sammen?
For sikkerhets skyld.
Hvordan har vår broder det?
Han lever fortsatt.
La det forbli slik.
Søster Alice, finn Igraine.
Nå.
Ja, abbedisse.
Hei, mor.
Du ser godt ut.
Vi tok med varm melk med honning til deg.
Har du ingenting å si?
Tenk at du opprettholder denne sårede fasaden etter det du gjorde.
Eller prøvde å gjøre. Vi henger menn for mindre lovbrudd.
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Merlin har vendt deg mot meg. Mot din egen mor.
Drepte Merlin munnskjenken med en fikenterte?
Tullprat. Jeg ville aldri skadet deg.
Du er ikke frisk.
Hvis jeg er sinnssyk, er du årsaken.
Du og din konspirasjon med den djevelen.
Måtte Gud spare deg for et hatefullt barn.
Jeg har alltid sagt sannheten, du forakter meg for det.
Eller kanskje det var gleden du fikk av å rive oss ned.
Men her er du.
Du dukker alltid opp når du vil ha noe.
Merlin har forsvunnet.
Stakkars deg. Hva skal du gjøre med all vinen til overs?
Jeg skal tilstå noe, Uther.
Jeg liker dette tårnet.
For deg er det et fengsel, for meg er det en gren.
Og fra en gren kan man se mye rart.
Som trollmenn som utfører ritualer i stormen.
Han pønsker på noe. En av vaktene dine var med ham.
Avhør vakten, så får du nok svar.
Takk, mor.
Selvsagt, Uther. Din lykke er alt jeg ønsker meg.
Symbolene på broder Odos bryst er tegnet jeg har ventet på.
Jeg kan ikke. Ikke gjør det.
- Hva om de finner deg? De vil brenne deg. - Det gjør de ikke.
Og hva om de oppdager oss? Ikke gjør noe mens de er her.
Jeg lover.
- Hva driver du med? - Ingenting.
Du trengs i sykestuen.
Hvor lenge sto du der?
Lenge nok.
- Du vet ikke hva jeg gjør med spioner. - Jeg skal ikke si det til noen.
Bra.
Ikke fordi jeg er redd for deg, men fordi dere ikke har gjort noe galt.
Hva heter du egentlig?
Nimue.
Alle søstre inn i låven! Nå! Etter ordre fra pater Carden!
Igraine!
Slipp det dere gjør. Alle ut til låven!
Se til broder Odo, umiddelbart.
Jeg forklarer det til pater Carden.
Gå, søstre.
- Begge to. Av sted. - Ja, abbedisse.
Ja, kom igjen!
Jeg kommer straks.
- Slipp det dere gjør. - Nimue, nei!
Alle sammen, ut til låven! Fortere!
Hva gjør du her?
Jeg bare ryddet, broder.
Kom deg til låven.
Ja, broder.
Fortere!
- Til låven, jente. - Ja, broder.
Skynd dere nå, søstre.
Reis deg, Arthur.
Hvis du vil ha penger, er svaret nei.
- Det er ikke derfor jeg er her, onkel. - Tiltal meg som "sir Ector".
Vi er i beste fall fjerne inngiftede slektinger,
ikke av samme blod.
Jeg vil søke din støtte i turneringen.
Turneringen er for riddere.
Jeg har ti soldater i dette slottet mer verdige enn deg.
De er kanskje mer verdige,
men de kan ikke vinne.
Jeg skal beseire alle og gjøre ære på deg.
Ære.
Jeg hørte at du reiser rundt med en gjeng tyver og kjeltringer.
Det er fortid.
Jeg sverger.
Jeg vil bare ha en sjanse.
Jeg har mer å tilby. Jeg kan bli noe mer.
Det vet jeg.
Men jeg vil ha din respekt. Eller sjansen til å oppnå den.
Hva sier du, sir Ector?
Da du først kom inn hit, trodde jeg du var Charles,
tilbake fra kamp for å si at du lever.
Ikke død på slagmarken.
Beklager, jeg burde ikke brukt denne.
Nei, ikke tenk på det.
Dette krevde mot.
Komme hit for å be om støtte uten nåla i veggen.
Faren din forsørget deg ikke. Oppveksten din var tøff.
Det skal du ha.
Ikke som snobbene på torget.
De vet ikke hva en ekte kamp er.
- Har du en hest? - Han er fenomenal, og rask.
Du kan bruke Charles' rustning.
Lady Marion sa at vi er samme størrelse.
Har du et verdig våpen?
Hvor fikk du tak i dette?
Fra en jente i Hawksbridge.
Adelig. Edelstener rundt halsen.
Fra en høytstående familie.
Vel...
Du kjenner Hawksbridge. Hun ble overfalt av banditter.
Jeg hørte henne skrike.
Hadde jeg ikke kommet da,
tør jeg ikke tenke på utfallet.
Da det var over, ga hun meg sverdet.
Må ha vært i familien i århundrer.
Et sverd vunnet med ære.
Med ære.
Ja.
Det hadde vært fint å vinne den fordømte turneringen for en gangs skyld.
En til.
Bevares, kvinne. Du tok deg god tid.
Pass tungen din. Du glemmer deg.
Jeg liker ikke at du drikker.
Hva gjør smaken av vin for deg?
Jeg har levd for lenge.
Sett nasjoner reise seg, blomstre og falle.
Sett stor kunst gi tapt for tidens tann.
Jeg har kjent kjærlighet og smakt dens bitre tårer,
gang på gang.
Etter en stund glemmer man hvordan det føles å beundre. Men dette?
Dette smaker nesten beundring om jeg drikker nok.
Det er sørgelig.
Tror du ansiktet ditt kan få meg til å beundre igjen?
Du får se ansiktet mitt tidsnok, Merlin.
Jeg gleder meg.
- Har du det jeg ba deg om? - Nei.
Hva mener du?
Han vet at jeg er her. Dansen har begynt.
Du kan ikke ødelegge sverdet i fey-ild.
Vi hadde en avtale.
Jeg stjeler ilden. Du gir meg det jeg trenger.
Det ender ikke godt for deg.
Ikke om jeg møter Rugen tomhendt heller.
Du forstår ikke. Jeg hadde et syn.
Så du fremtiden min i det magiske speilet ditt?
Tror du at du kan skremme meg med forvarsler?
Jeg har levd veldig lenge,
og døden og jeg er gamle venner.
Jeg ser ikke din død, men lidelse.
En smerte som overgår alt du noensinne har kjent.
Du vil trygle om døden,
men den vil ikke komme.
Fortsett på denne kursen,
og du kommer til å erfare denne grufulle smerten.
Jeg er lei for det.
Bare la dem dømme deg. De vet ikke hva de skal tro om deg ennå.
I morgen skal du vise dem.
Skal jeg, herre?
Ector.
Én drink,
så må du hvile.
En god vin.
Og en til de tåpene der.
Ja, herre.
- Hva driver du med? - Ser man det.
Det viser seg at Arthur har en rik onkel i Gramaire.
Det må være deg.
Hyggelig.
- Kjenner du dem? - Vi er gamle venner.
- La oss ta dette utenfor. - Utenfor?
Det er fint her.
Kom til saken, ellers tilkaller jeg vakten.
Sa du hvor du fikk det flotte sverdet fra?
- Nå er det nok. - Sett deg, kamerat.
Med mindre du vil at tåpene skal få vite sannheten om Arthur.
Så…
…sponser du gutten?
Han skylder meg penger. Stemmer ikke det?
Rundt 300 sølvmynter.
- Én av de fine ringene dine burde holde. - Er du fullstendig fra vettet?
Har han sunget for deg om sine ridderlige dyder?
Englerøst på denne karen.
Og kvinnene... de sprer beina ved lyden av den.
- Jeg er ferdig med deg. - Jeg ikke er ferdig med deg!
Jeg vil ha ringen.
- Det var min fars. - Han kommer ikke til å savne den.
Gi meg alle ringene på de feite fingrene, ellers marsjerer jeg bort til tåpene
og forteller hvordan han stjal sverdet fra en stakkars feyjente,
hvis landsby akkurat hadde brent ned til grunnen.
- Eller hva? - Det var ikke slik.
Ikke bare er han en tyv og en slyngel i gjeld,
han forgrep seg sikkert på henne. Tenk deg det.
En fey-løsunge? I den edle slekten din?
Er det sannhet i denne gallen?
Ga den adelige jenta med edelstenene rundt halsen deg sverdet?
Eller stjal du det?
Svar meg!
Jeg stjal det.
Faren din var en tåpelig tosk,
men du er noe verre.
En kriminell løgner uten ære.
Du og Tor kan råtne i helvete sammen.
- Gi meg ringene. - Du skal få det du fortjener.
Nei, Arthur!
Vakter! Kom fort!
Er alle her?
Ja, bortsett fra Igraine som pleier broder Odo.
Er dette nødvendig?
Vi fant noen i kjerrer,
de hadde bitt av seg fingertuppene,
saget vingene av ribbeina.
De tyr til barbariske handlinger for å skjule sin natur,
men han finner dem.
Hvor er hun nye?
- Hvem? - Den nye. Alice.
Dukket opp i går kveld med kutt overalt.
I går kveld?
Du sa at det ikke var flere jenter.
Møkkete, som om hun hadde gjemt seg i skogen.
Allmektige, evige, rettferdige og barmhjertige,
gjør oss stakkars syndere til redskap for å utføre din vilje.
Grøtomslaget ditt gjorde uendelig mye mer enn bønnene.
…syndere til redskap for å utføre din vilje.
Bivoks og pepper.
- Vennen din var veldig smart. - Vennen min?
Hvem lærte deg om grøtomslag?
Hun het Pym, men hun var ikke helbreder.
Hun var bare perfekt.
Allmektige, rettferdige og barmhjertige,
gjør oss stakkars syndere til redskap for å utføre din vilje.
Allmektige, rettferdige og barmhjertige,
gjør oss stakkars syndere til redskap for å utføre din vilje.
Hun...
…rettferdige og barmhjertige, gi oss…
- Hun… - Han er våken!
Bønnen virker, brødre! Bøy hodene! Be høyere.
Allmektige, rettferdige og barmhjertige,
gjør oss stakkars syndere til redskap for å utføre din vilje.
Allmektige, rettferdige og barmhjertige,
gjør oss stakkars syndere til redskap for å utføre din vilje.
Allmektige, rettferdige og barmhjertige,
gjør oss stakkars syndere til redskap for å utføre din vilje.
Brødre! Vi trenger bønn!
Allmektige, rettferdige og barmhjertige, gjør oss stakkars syndere…
Broder Odo!
Broder!
Søster Alice?
…rettferdige og barmhjertige,
gjør oss stakkars syndere til redskap for å utføre din vilje.
Søster Alice?
…rettferdige og barmhjertige, gjør oss stakkars syndere til redskap…
Han får som fortjent.
Skal dere henge meg?
Brenne, kanskje.
Velsigne deg for denne gaven, broder, for vi har funnet Djevelens tann.
- Jeg trenger det sverdet! - Hold kjeft!
Hvor skal vi?
Hør.
Hvor skal vi?
Du er Ulveblodsheksen.
Og sverdet Arthur stjal er Djevelens tann, Maktens sverd.
Ja, og jeg må ha det tilbake.
Jeg vet hvor han er.
Ta dette.
Følg elven en halv dag til den svinger mot vest,
der er en lysning til høyre. Forsett inn i skogen til du møter veien.
Der finner du transport som tar deg til en by som heter Gramaire.
- Arthur er der, på leting etter onkelen. - Hvordan vet du det?
Fordi jeg er søsteren hans.
Vi har ikke hilst skikkelig. Jeg er…
- Igraine… - Igraine var bestemors navn.
Det var noe rot da jeg kom hit. Venner kaller meg Morgana.
Du er ikke alene, Nimue.
- Når møtes vi igjen? - Snart. Jeg finner deg.
Født ved daggry…
For å gå videre i skumringen.
Du kan møte Rugen nå.
Det var på tide.
Du får håpe han liker gaven din.
Ja.
Før meg til kongen deres!
Tekst: S. Alstad