Arthur! Din pappa! Han har varit i slagsmål.
- Kom fort! - Vad är det?
Följ med mig!
Ett lömskt överfall.
Far?
Jag är ledsen.
De skurkarna pressade mig, men jag sa att jag inte ville dansa.
Det var då din far stod upp, sir Tor, min riddare.
Han var full, men han sa till dem: "Damen vill inte dansa.
Var snälla och låt henne gå." Han sa verkligen "snälla".
Sen drog han sitt svärd.
Arthur.
Min son.
Varför är det så svårt att tänka?
Mät aldrig ditt mod utifrån de män du har dödat.
- Det ska jag inte. - Ibland behöver en man mod…
...för att inte döda.
Du kommer att bli en stor riddare en dag, min son.
Ta tillbaka vår ära.
- Mer bredbent, annars tappar du balansen. - Vad vet du?
Titta på hans svärd, din idiot.
Är du här för torneringen? Är du riddare?
- Kanske. - Vems hus kämpar du för?
Inget än.
- Visa oss svärdet. - Ja, visa oss.
Det är lysande.
Vem är han?
Han är nog här för torneringen.
Jag har aldrig sett honom förut.
Vems färger bär han?
Säg att han är här.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Vem är du?
Var är mitt svärd?
- Var är mitt svärd? - Ditt svärd?
Är du soldat?
Nej, jag...
Jag kom med ett svärd. Jag ska lämna det till nån.
- Var är jag? - Yvoireklostret.
- Du verkar inte så klyftig. - Ett kloster...?
Du är trygg här. Vad du än heter.
Det här är en gudfruktig plats. Inga demoner tillåtna.
Det säger abbedissan Nora.
Jag kan hitta demoner. Vet du hur?
Nej. Hur då?
Jag stirrar på dem.
Tills jag ser genom deras ansikten till deras riktiga ansikten.
Iris.
- Vet abbedissan att du är här? - Nej, syster Igraine.
Det blir vår hemlighet.
Jag sparade mullbär åt dig i köket. Sätt fart, barn.
Vi har många gäster i dag, och de behöver alla mat och dryck.
Vem är hon?
Ingen av vikt. Sätt fart, barn. Innan nån av gästerna stjäl mullbären.
Du pratar inte med nån utan mitt tillstånd.
- Var är mitt svärd? - Hur ska jag veta det?
- Jag antar att Arthur tog det. - Va?
Jag vill inte veta vad du betyder för Arthur
eller vad han har gjort, men när du är här...
Vart ska du? Du får inte gå ut.
Vänta.
Broder Theo.
- Ta honom till sjukstugan. - Ja, fader.
Stäng portarna. Ingen kommer in eller ut.
- Undan. Rör mig inte. - Är du galen?
- Jag kan bli det. - Jag försöker rädda ditt liv, din idiot.
Var är Arthur? Vart har han tagit vägen? Han har mitt svärd.
Igraine?
Igraine. Var har du varit? Det är kaos där ute.
Jag är ledsen, jag...
Vem är det här?
Vem är du?
Hon kom i går kväll.
I går kväll?
Du är smutsig.
Vad heter du?
Alice, frun.
Är du fey, Alice?
Nej.
- Nej. Jag bara... Jag är... - ...havande?
Ja.
Åtminstone tror jag det, frun.
De röda paladinerna kommer att flå dig levande om de får veta.
Ännu en av dina stackare?
Ja.
Hon ska hålla tyst och får inte ställa till med nåt.
Vi har en döende paladin i klostret. Om han dör skyller de på oss.
Det kan kosta oss dyrt.
Gör henne presentabel och gå till sjukstugan. Genast.
Ja, abbedissan.
Försvinn, Merlin.
Rugen vet att du är här. Han vill inte ha dig.
Han säger att du är bra fräck som kommer hit efter det som hände.
Jag har gåvor åt Hans Majestät.
Visa mig.
Det är en överraskning.
Allsmäktige, evige, rättfärdige och barmhärtige Gud,
hjälp oss stackars syndare att utföra din vilja.
Allsmäktige, evige, rättfärdige och barmhärtige Gud,
hjälp oss stackars syndare...
Jösses...
Allsmäktige, rättfärdige Gud, hjälp oss stackars syndare...
- Det var vargblodshäxan som gjorde det. - Vem?
Nån feyflicka.
Hon kom från Dewdenn. Hon fick rötter att krypa upp ur marken.
Odo hängde som en nickedocka.
- Gjorde en feyflicka det? - Han är full av grenar. Det är omöjligt.
Han har nåt i munnen. Här. Håll ner honom.
- Den attackerar honom fortfarande. - Håll honom!
Hämta mer förband.
Alice. Mer förband innan han förblöder.
Låt oss glädjas, kära bröder.
Ty maktens svärd är återfunnet.
Prisa Herren.
Jag tar det till dem.
- Vem är du? - Nu, annars biter jag av dig fingrarna.
Med den här druidiska lögnen
har fey hållit fast vid makten de senaste tio århundradena.
Tack vare Pendragonkungarna.
Så länge ett feysvärd bestämmer vem som är värdig att bära kronan
kan kyrkan inte göra annat än lyda.
Var är svärdet då?
En feyhäxa flydde med det under renandet av Dewdenn.
Vår egen broder Odo konfronterade demonen i skogen.
Vi såg hur det gick för honom.
Vi vet att broder Odo skars med svärdet, för runt såret fanns en brännskada...
...i form av en feysymbol.
Märket från Djävulens tand.
Här är han.
Kom, min son.
Vår gråtande munk.
Det här är listorna...
...över feyäldste som fortfarande lever.
Deras byar är markerade på kartan. Med kartorna kan vi jaga ut dem.
Med den här kunskapen kan vi förinta dem.
Genom Guds ära kommer vårt land att renas.
Men Merlin då? Han är fortfarande ormens huvud.
Ta det här till Merlin. Spring!
Så länge han tjänar Uther Pendragon är han oberörbar.
Tålamod, mina bröder.
Vårt uppdrag är att utrota fey.
När vi väl har maktens svärd blir det ett förödande slag för dem.
Då, och bara då...
...kommer himlarnas eldar och tar Merlin.
- Vi måste åderlåta honom. - Va? Han har ju blött så mycket redan.
Vad föreslår du då?
Om han dör dödar de oss. Förstår du?
Vi behöver ett omslag med rölleka och kardborre för att stoppa blödningen.
Titta i köket. Vi behöver peppar och bivax för att lindra svullnaden och smärtan.
- Vad då? - Det är feymedicin.
Hur vet du att det är fey?
- Vi kan brinna om vi använder det. - Då dör han väl.
- Vem lärde dig det här? - Bara en vän.
Det finns nåt du måste göra. Ta det här till Merlin.
- Vad är det? - Jag gjorde inget. Jag såg det bara.
Du måste säga var Arthur är.
Det är som att det brinner i honom. Cirklar inuti cirklar.
Kraft från de fyra elementen.
Vatten, jord, luft och eld.
Hur vet du det?
Vakta honom.
Lämna honom inte.
Vart ska du?
Vad är det?
Fienden är här.
Hur vet du det?
Lukten.
Det luktar fey.
Är du säker?
Vilken av dem?
Det är inte tydligt.
Inte än.
Han säger att han känner er.
Jag tar hand om hästen, sir.
- Arthur? - Tant Marion.
- Vad gör du här? - Jag söker audiens hos sir Ector.
Då får vi åtminstone tvätta dig lite.
Ta hans häst. Han åker med mig.
- Arthur, om du vill ha pengar... - Nej. Inget sånt.
Jag vill delta i spelen i sir Ectors namn.
Det är beundransvärt att vilja förbättra sin lott
men i verkligheten sker det sällan.
Jag varnar dig.
Min man har inte veknat sen han har blivit gammal.
Jag red hela natten.
Här. Jag har inte haft anledning att öppna det på åratal.
När min son dog var jag rund som en rapphöna.
Nu bär han en svepning och jag bär en sidenklänning
och vi tynar båda bort till ingenting.
Den dagen Charles for i strid var Ector så stolt.
Jag hade aldrig sett honom le så. Han viskade bara: "Hedra din far."
När de tog hem hans kropp grät Ector aldrig.
Han frågade bara: "Hur dog han? Stod han inför svärdet?"
Du förstår...
Min son var tvungen att dö med heder.
För Ector är heder allt.
För mig är det bara ett ord.
Varsågod.
Nej, det behövs inte.
- Jag kan ta nåt annat. - Det gör ingen nytta i sin låda.
Kanske kan synen av den öppna Ectors hjärta lite.
Tack.
Arthur... Var sann.
Då ordnar sig allt.
Ta tillbaka vår ära.
Det ska jag, far.
Mina skulder kommer att följa dig. Jag är ledsen, min son.
Tar du hand om din syster?
Hon lämnar inte min sida.
Det är din fars skulder. Förstår du? Han var skyldig pengar.
Nu är han borta och skulderna är dina.
Jag kan inte betala, farbror.
Kom ihåg den känslan.
Du kommer ingenstans med tårar.
Vi har ordnat så att du slipper din syster.
Där slutar min välgörenhet.
- Arthur! - Kämpa inte.
- Vart tar ni mig? - Till Herrens barm.
Jag vill stanna!
Arthur!
Lever han?
Tack Gud för det.
- Var är Igraine? - Jag vet inte. Hon gick.
Vart då?
Hon störtar oss i fördärvet om han dör.
Vad är det här?
- Vem satte det här feytramset på honom? - Jag antar att vi båda gjorde det.
Kasta bort det omedelbart.
Om de röda paladinerna får veta det här…
Abbedissan.
Kan vi prata?
Ja, fader Carden.
Har det kommit några nya flickor den senaste veckan?
Hurså?
När vi renar en feyby försöker vi vara noggranna, men vissa kommer undan.
Ja.
Vi ger ingen fristad åt feyfolk här.
- Det kan jag försäkra. - Nej, självklart inte. Inte frivilligt.
Men det är skrämmande hur mänskliga de kan verka.
Och klostret är ett av få härbärgen mellan Hawksbridge och Gramaire.
Ja, det är det.
Vi har inte fått några noviser på sistone.
Inte vad jag kan minnas.
Nåväl.
Samla ihop systrarna, så förhör jag dem en efter en.
Alla?
För säkerhets skull.
Hur mår vår broder?
Han lever än.
Se till att det förblir så.
Syster Alice, hitta Igraine.
Nu.
Ja, abbedissan.
God dag, mor.
Du ser ut att må bra.
Vi har med oss varm mjölk med honung.
Har du inget att säga?
Jag förstår inte hur du kan fortsätta låtsas vara sårad efter det du gjorde.
Eller försökte göra.
Vi hänger män för mindre brott.
Jag vet inte vad du pratar om.
Merlin vände dig mot mig. Mot din egen mor.
- Dödade Merlin vår munskänk med fikonpaj? - Trams. Jag skulle aldrig skada dig.
Du mår inte bra.
Om jag är arg, så är du orsaken. Du och din konspiration med djävulen.
Må Gud skona dig från att få ett hatiskt barn.
Jag har alltid sagt sanningen, trots ditt förakt.
Eller så var det din glädje när du knäckte oss.
Men ändå är du här.
Du kommer alltid när du vill ha nåt.
Merlin har försvunnit.
Din stackare.
Vad ska du göra med allt extra vin?
Jag ska erkänna en sak, Uther.
Jag gillar det här tornet. Du ser det som ett fängelse
men för mig är det en utsiktsplats från vilken jag ser många saker.
Som magiker som utför ritualer i åskväder.
Han har nåt i görningen. En av dina fotsoldater var med honom.
Slå honom i järn, så får du säkert några svar.
Tack, mor.
Självklart, Uther. Din lycka är allt jag bryr mig om.
Markeringarna på broder Odos bröst. Det är tecknet som jag har väntat på.
Jag kan inte.
Sluta.
Tänk om de hittar dig? Då får du brinna.
- Det gör de inte. - Och om de ser oss?
- Gör inget medan de är här. - Det ska jag inte.
- Vad gjorde du? - Inget.
- Du måste komma till sjukstugan. - Hur länge var du där?
Länge nog.
Du vet inte vad jag kan göra med spioner.
- Jag tänker inte säga nåt. - Bra.
Inte för att jag är rädd för dig, utan för att du inte har gjort nåt fel.
Vad heter du egentligen?
Nimue.
Alla systrar in i ladan! Nu! På fader Cardens order!
Igraine!
Sluta med det ni gör. Alla ut till ladan!
Gå till broder Odo, genast. Jag ska förklara för fader Carden.
Sätt fart.
Båda två. Gå.
Ja, abbedissan.
Skynda på!
Jag är bakom dig.
- Sluta med det ni gör. - Nimue, nej!
Alla ska ut till ladan!
Skynda på!
Vad gör du här inne?
Jag städade bara... broder.
Gå till ladan.
Ja, broder.
Rör på påkarna! Kom igen!
- Till ladan, flicka. - Omedelbart, broder.
Skynda på, mina systrar.
Res dig upp, Arthur.
Om du vill ha pengar är svaret nej.
- Det var inte därför jag kom, farbror. - Tilltala mig "sir Ector".
I bästa fall är vi avlägsna ingifta kusiner.
Vi har inga blodsband.
- Jag vill bära era färger i torneringen. - Torneringen...
...är för riddare.
Jag har tio soldater i slottet som förtjänar det mer än du.
Det må vara hänt... men ingen av dem kan vinna.
- Min vinst bringar ära till ert hus. - Ära...
Det sista jag hörde var att du färdades med tjuvar och banditer.
Det ligger bakom mig nu. Jag svär.
Jag vill bara få en chans.
Jag kan erbjuda mer. Jag kan bli mer.
Jag vet det.
Men jag vill ha er respekt. Eller möjligheten att vinna den.
Vad säger ni, sir Ector?
När du först kom in trodde jag att du var Charles...
...som kom från striden för att förkunna din seger.
Inte att du låg död på ett slagfält.
- Jag borde inte ha tagit det här på mig. - Nej, det är ingen fara.
Det krävs mod för att göra det du gör.
Att komma och be om mitt beskydd utan ett vitten.
Din pappa försörjde dig inte. Du hade en svår uppväxt.
Det erkänner jag.
Inte som de där sillmjölkarna på torget.
Ingen av dem har nånsin smakat på strid.
- Har du en häst? - Han är otrolig, snabb.
- Du kan ta Charles rustning. - Lady Marion sa att vi är lika stora.
Har du ett värdigt vapen?
Var fick du tag i det?
Av en flicka i Hawksbridge.
Högvälboren. Med skatter om halsen.
Uppenbarligen från en viktig ätt.
Ja...
Ni känner till Hawksbridge.
Hon blev anfallen av skurkar.
Jag hörde hennes skrik.
Om jag inte hade kommit just då...
...så vill jag inte tänka på hennes öde.
Efteråt gav hon mig svärdet. Det måste ha tillhört hennes familj i århundraden.
Ett svärd vunnet med heder.
Med heder.
Ja.
Jag erkänner att det vore trevligt att vinna torneringen för en gångs skull.
En till.
Vid gudarna, kvinna, du tog god tid på dig.
Tänk på din ton. Du glömmer dig.
Jag gillar inte att du dricker.
Vad gör vinets smak för dig?
Jag har levt för länge.
Jag har sett nationer födas, blomstra och dö.
Jag har sett stor konst falla för tidens grymhet.
Jag har känt kärlek och smakat dess bittra tårar, gång på gång.
Efter ett tag glömmer man hur förundran känns.
Men det här?
Det kan nästan smaka så om jag dricker tillräckligt.
Det är sorgligt.
Tror du att ditt ansikte kan få mig att förundras igen?
Du ska få se mitt sanna ansikte en dag, Merlin.
Jag välkomnar den dagen.
- Har du det jag bad om? - Nej.
Vad menar du?
Han vet att jag är här. Dansen har börjat.
Du får inte förstöra svärdet med fey-eld.
Vi hade en överenskommelse. Jag stjäl elden. Du ger mig verktygen.
Det här slutar inte väl för dig.
Men inte heller om jag kommer till Rugens hov tomhänt.
Du förstår inte. Jag har fått en syn.
Såg du min framtid i ditt glas?
Tror du att du kan skrämma mig med förebud? Mig?
Jag har levt väldigt länge... och döden och jag är gamla vänner.
Det är inte din död jag ser...
...utan ditt lidande.
En plåga bortom allt som du nånsin har känt.
Du kommer att be för slutet...
...men det kommer inte.
Fortsätt längs den här vägen...
...så kommer du att få känna denna onämnbara smärta.
Jag är hemskt ledsen.
Det går bra, Arthur. Låt dem stirra. De vet inte vad de ska tro om dig än.
Vid Gud, du kommer att visa dem i morgon.
Får jag, min herre?
Ector.
Ett glas.
Sen måste du vila.
Ett bra vin.
- Och en flaska till de där vesslorna. - Ja, min herre.
- Vad håller du på med? - Hör här.
Arthur har tydligen en rik farbror trots allt.
Det måste vara du.
Ett nöje.
- Känner du dem? - Vi är gamla vänner.
- Vi tar det där ute. - Där ute? Det är varmt och skönt här.
Säg vad ni vill annars kallar jag på min vakt.
Berättade du var du fick det där tjusiga svärdet?
Det var droppen.
Sätt dig... min vän.
Såvida du inte vill att de ska få veta sanningen om unge Arthur.
Då så.
Står du bakom pojken?
Han är skyldig mig mycket pengar. Eller hur, Arthur?
Ungefär 300 silvermynt.
En av dina fina ringar borde täcka det.
Är du helt jävla galen?
Har han sjungit om sina ridderliga dygder?
Han har en röst som en ängel.
Och kvinnorna... De skrevar bara de hör honom.
- Jag är färdig med dig, Bors. - Men inte jag!
- Jag vill ha den ringen. - Det var min fars ring.
Han lär knappast sakna den.
Du ska ge mig alla dina ringar annars går jag bort till dem där borta
och berättar hur Arthur stal svärdet från en feypiga
vars by precis hade brunnit ner.
- Var det inte det som hände? - Nej...
Inte bara är han en tjuv och en skurk, utan en gäldenär.
Han förgrep sig säkert på henne också. Tänk dig, va? En fey-oäkting?
I din ädla blodslinje?
Är ett uns av det han säger sant?
Gav en högvälboren flicka med skatter runt halsen dig svärdet?
Eller stal du det?
Svara mig!
Jag...
Jag stal det.
Din far var en pinsam dåre... men du är nåt mycket värre:
En brottsling och en lögnare utan ett uns av heder.
Du och Tor kan ruttna i helvetet tillsammans.
- Ge mig resten av ringarna. - Du ska få vad du förtjänar.
- Nej, Arthur! - Vakter! Skynda!
Är det alla?
Ja, förutom Igraine, som tar hand om broder Odo.
Är det verkligen nödvändigt?
Vi har hittat några som hade bitit av sina egna fingertoppar...
...och sågat vingarna från revbenen.
De begår de mest barbariska handlingar för att dölja sin sanna natur.
De kan inte gömma sig för honom.
Var är den nya?
- Vem? - Den nya. Alice.
Hon kom i går, helt sönderskuren.
I går kväll?
Du sa att det inte fanns fler flickor.
Smutsig, som om hon hade gömt sig i skogen.
Allsmäktige, evige, rättfärdige och barmhärtige Gud,
hjälp oss stackars syndare att utföra din vilja.
Ditt omslag gjorde oändligt mycket mer än alla böner.
...hjälp oss stackars syndare att utföra din vilja.
Bivax och peppar.
Din vän var begåvad.
- Min vän? - Som lärde dig att lägga omslag.
Vad heter hon?
Hon hette Pym, men hon var ingen helare.
Hon var bara perfekt.
Allsmäktige, evige, rättfärdige och barmhärtige Gud,
hjälp oss stackars syndare att utföra din vilja.
Allsmäktige, evige, rättfärdige och barmhärtige Gud,
hjälp oss fattiga syndare att utföra din vilja.
Hon...
Allsmäktige, evige, rättfärdige och barmhärtige Gud...
Han har vaknat.
Er bön fungerar, bröder! Buga er! Be. Be högre.
Allsmäktige, evige, rättfärdige och barmhärtige Gud,
hjälp oss stackars syndare att utföra din vilja...
Bröder! Vi behöver era böner!
Allsmäktige, evige, rättfärdige och barmhärtige Gud,
hjälp oss stackars syndare att utföra din vilja...
Odo! Broder Odo!
Broder!
Syster Alice.
...barmhärtige Gud, hjälp oss stackars syndare att utföra din vilja...
Syster Alice!
Han får vad han förtjänar.
Ska jag hängas?
Brännas, kanske.
Välsigne dig för den här gåvan, broder, för vi har funnit Djävulens tand.
- Jag behöver svärdet! - Vakta din tunga!
Vart för du mig?
Titta.
Vart ska vi?
Du är vargblodshäxan.
Svärdet som Arthur stal är Djävulens tand, maktens svärd.
Ja. Och jag måste få tillbaka det.
Jag vet var han är.
Ta den här.
Följ floden en halv dag tills den böjer av västerut vid en glänta på höger strand.
Gå in i skogen tills du kommer till vägen.
Där hittar du en vagn som tar dig till en stad som heter Gramaire.
- Arthur är där, på jakt efter sin farbror. - Hur vet du det?
Jag är hans syster.
Vi har inte blivit presenterade. Igraine var min farmors namn.
De blandade ihop namnen när jag kom. Mina vänner kallar mig Morgana.
Du är inte ensam, Nimue.
- När ses vi igen? - Snart. Jag hittar dig.
Född i gryningen...
...går vidare i skymningen.
Rugen beviljar dig audiens.
- Det var fan på tiden. - Hoppas han uppskattar din offergåva.
Verkligen.
Ta mig till er kung.
Undertexter: Peeter Sällström Randsalu