Haide!
Ce este?
Nu e el.
N-am vrut să dau mesaje sau să te sun, dar...
- Nu te cred! - Îți jur pe copiii mei!
- E adevărat. - Nu se poate!
Ți s-a confirmat că e Myers și acum ți-e frică.
Trebuie să mă asculți.
Craig Myers nu e Eddie J. Turner.
- Minți. - L-am văzut, Anna.
Pe cine a văzut?
Nu înțelegi ce-ți spun?
- Pe cine ai văzut? - Am distrus viața unui om nevinovat!
Pe cine ai văzut, Mo?
N-o să-ți spun.
- Mo! - Nu!
Trebuie să-mi spui, de dragul lui Liam!
Nu e vorba despre Liam,
nu doar de el.
S-a terminat, Anna!
I-am distrus viața.
Prim-jurat, vă rog să vă ridicați!
Ați ajuns la un verdict cu privire la acuzata
- ... Anna Louise Dean? - Da.
Care e verdictul?
Vinovată.
Există ștergeri sau modificări la acuzație?
Ștergerea cuvântului „crimă”,
modificat în „agresiune cu pericol de moarte”.
Doamnă, în așteptarea rapoartelor,
cer cauțiune.
Familia dnei Dean este foarte unită, iar ea nu are condamnări
și a respectat condițiile de cauțiune.
Voi continua să acord cauțiune,
sub rezerva acelorași condiții speciale.
Sunt Christian. Lasă-mi un mesaj și te sun eu.
Nu e el.
Christian, nu este Craig Myers.
Asistenta socială se vede cu Turner,
dar nu-l cauți pe Craig Myers.
Bine, deci...
pe scurt, au crezut că Anna a postat mesajul
și l-a vrut pe Craig Myers atacat, dar nu că l-ar fi vrut mort.
Nu e grozav, dar ar fi putut fi mult mai rău.
- Și acum? - Sentința, în câteva săptămâni.
Îmi pare rău.
- Îmi pare foarte rău. - Of, mamă.
M-am înșelat.
În legătură cu ce?
Cu totul.
Craig Myers.
Cu totul.
Tu nu erai convinsă, dar n-am ascultat...
... și acum e prea târziu.
Anna, chiar spui că e posibil să fi făcut o greșeală?
Adică ești dispusă să-i ceri scuze dlui Myers?
- Mai contează? - S-ar putea să conteze.
- Ce ai în gând? - Justiție restaurativă.
E un proces în care
vinovatul se întâlnește cu victima
și iau parte la o discuție mediată.
Scuzele nu sunt o cerință strictă a procesului,
dar pentru instanță, dacă iese bine,
s-ar putea ajunge la o sentință la nivel comunitar.
Asta ar putea s-o scoată din închisoare?
Merită încercat.
Dar trebuie să accepte rolurile atribuite de curte,
adică, ea e infractoarea și el e victima.
Craig?
În sfârșit răspunzi! Unde ai fost? Au dat verdictul.
Cum e?
Vinovată. E vinovată.
Am câștigat, Craig.
Tu ai câștigat.
Mersi.
Vorbești cu cineva pentru mine?
Despre ce?
Alo?
M-au găsit vinovată de o infracțiune mai mică,
dar vinovată.
Mulțumesc.
A ajuns acum, Danny. Ți-o dau.
Ben?
Ben e la școală.
Unde ești?
Louise?
Ce se întâmplă cu Lou și Danny?
- El era la telefon? - Ce s-a întâmplat?
A încercat să dea de el toată noaptea.
Lenny, ce se întâmplă?
Liam a găsit cadavrul lui Liam.
Ba nu!
Nu putea fi...
Danny?
- Gerry Tythe ne-a spus. - Cum?
- Scuze că nu ți-am spus. - Ben e la el.
Danny îl are pe Ben!
Sună la școală!
Ai auzit verdictul, șefu'?
L-ai văzut pe William Napier la Edinburgh?
- El l-a atacat pe Craig Myers. - Ți-a spus-o el?
Anna Dean îl manipulează,
- ... dar vorbesc cu Harvey. - Nu vorbești.
Napier a depus o plângere la avocatul lui
- ... în ciuda amenințărilor tale. - Șefu'...
Nu doar că ai ignorat un ordin direct...
Dacă admite înainte de sentință,
... ai interogat un suspect singur.
Chiar crezi că obținem o condamnare după asta?
Mă mir că nu mă felicitați.
Înseamnă că dispare mai repede, nu?
Te suspend de acum.
Râde de noi, știi asta?
Acum vorbește cu Napier și râde.
Napier nu râde cu nimeni. A vrut să se sinucidă aseară.
Predă legitimația.
ÎN MEMORIA LUI CHRISTIAN GRAHAM
Ben!
Vino încoace!
De ce?
Fă ce ți se spune, bine?
Nu, tu stai pe loc.
N-a vrut să mintă.
Ce i-ai spus?
- Adevărul. - Și care e ăla?
De ce, Danny?
Când ne-am cunoscut...
... n-am știut cum să vorbesc cu tine și...
... ai zis de Liam imediat.
De ce?
În toți acei ani...
... nu știam ce să fac.
Nu puteam uita. Nici nu puteam vorbi.
Apoi, dintr-o dată...
... ai făcut totul...
... real.
Tu și apoi Anna ați făcut totul...
... normal.
Crezi că ce ai făcut e normal?
Te-ai folosit de mine.
N-aș fi putut să-ți spun, nu?
Ben, poți, te rog, să vii aici?
Voia să vină cu mine, l-am refuzat.
Nu. Să nu mai iei niciodată legătura cu mine sau cu familia mea.
Du-te, amice.
Du-te.
Și nu uita...
... bine?
Nu e vina mea.
Ii spui asta, te rog? Că a vrut să vină cu mine?
Nu înțeleg asta.
De ce ar face-o?
- E o întrebare bună. - Știu.
Dar care e răspunsul?
I-a distrus viața.
Poți refuza întâlnirea, Craig.
Nu ai nicio obligație.
E în interesul ei, nu?
Nu al lui.
De fapt, e vorba despre victimă.
Întrebările puse după o infracțiune,
ce legi au fost încălcate, cine le-a încălcat,
ce pedeapsă merită, sunt despre infractor,
în timp ce justiția restaurativă
întreabă cine a fost rănit.
De ce are nevoie?
Și a cui e obligația să repare pagubele?
Trebuie să te concentrezi pe tine, Craig.
Asta e ce ai nevoie pentru a merge mai departe.
Doar atât.
Aș fi venit mai devreme dacă știam.
Dar spitalul m-a sunat abia azi.
Carol a zis că ai idei interesante de redecorare.
Îmi pare rău, Anna.
Ți-am mai spus,
nu trebuie să-ți ceri scuze.
Ai crezut în mine
și ți-am făcut probleme.
Nu.
William, spune-mi că nu ai făcut-o.
Nu tu.
N-am vrut să te bag în belele.
De asta ți-ai făcut asta?
Nu merită să fie liber.
Vreau să moară.
Vreau ca toți ticăloșii bolnavi să moară.
E vina mea.
Am făcut ceva greșit.
O să le spun că am fost eu.
O să mărturisesc.
Spune că sunt victimă...
... dar nu sunt.
Nu.
Christian Am primit mesajul. Găsesc omul potrivit
A venit taxiul.
Sigur nu vrei să te duc eu?
Te sun imediat după.
Suntem mândri de tine, să știi.
Bun-venit! Cum a fost drumul?
NU DERANJAȚI
Încă nu a ajuns.
E important
cercul,
așa suntem toți conectați.
Ceea ce faci tu mă afectează pe mine și viceversa.
Bine ai venit!
Vă mulțumesc că ați venit.
Sunt Simone.
Craig, ea este Anna.
Anna, el este Craig.
Ați venit de bunăvoie
să vorbiți despre infracțiunea Annei.
Veți avea ocazia să vorbiți,
dar vă rog să fiți respectuoși și să nu vă întrerupeți.
Telefoane, închise sau pe modul silențios.
Voi scrie un raport, îl voi trimite la judecător
dar aș vrea stabilim că ce se spune aici
să rămână confidențial.
În regulă.
Anna, pot să te rog să te întorci în octombrie trecut
și să vorbești despre starea ta de spirit de atunci?
Eram la fel cum am fost de când mă știu.
Îmi era dor de fiul meu!
Nu mă puteam odihni până nu aflam identitatea
celui care l-a ucis.
Înainte de Halloween...
primisem informații că Eddie J. Turner
locuia în Port Glasgow, sub numele de Craig Myers.
I-am căutat adresa online...
și am văzut două școli la un kilometru de casa lui.
M-am alarmat.
Trebuia să avertizez oamenii.
Așa că, am cumpărat un telefon cu cartelă...
am făcut un cont cu date false
și i-am postat poza online, cu numele și adresa lui.
Nu spun că nu știam că vor fi consecințe.
Pentru Craig, adică?
Pentru toată lumea.
Știind că vor fi consecințe,
îți amintești cum a fost să trimiți informația
și să faci acuzația publică?
A fost bine...
în acel moment.
De ce crezi că a fost așa, Anna?
Pentru că făceam ceva.
Chiar dacă eram prinsă, era mai bine decât să fiu...
neajutorată, presupun.
Îți amintești alte sentimente?
Adică, vinovăție?
Dacă ai simțit.
Singura vină pe care am simțit-o atunci a fost că mi-am mințit familia.
Îmi pare rău pentru asta.
Dar furia era mai mare decât vinovăția.
Întotdeauna e mai mare decât orice.
Ești furioasă acum?
Sunt mereu furioasă.
Nu dispare niciodată.
E ură.
Îl urăsc.
Te referi la Eddie J. Turner?
Îl urăști pe el sau ce a făcut?
Nu cred că poți separa omul de faptă.
Și știu că uneori
ura îmi poate afecta judecata...
dar asta sunt acum.
N-am mai fost la fel după moartea lui Liam.
Am început să văd ce e rău în oameni...
înaintea binelui.
Și m-a făcut mai dură.
Nimic din ce spun nu e o scuză pentru ce ți-am făcut.
Credeam că ești tu, dar m-am înșelat...
și îmi pare rău.
Nu vreau scuzele tale.
Anna, ai spus că accepți că ai greșit postând
numele persoanei pe care o credeai...
Nu asta spun. Spun...
că am greșit acuzându-l pe el.
Adică, dacă aș fi el, nu ți-ar părea rău?
Nu.
Nu mi-ar părea rău
că am încercat să-i fac dreptate fiului meu.
În fața nimănui.
Ce sperai să obții, Anna,
făcând ce ai făcut?
M-am gândit, cu naivitate...
că, dacă-l fac să recunoască în instanță...
totul se va afla.
Masca va cădea.
Va trebui să înfrunte ce a făcut. Și pe mine.
Și aș afla de ce.
Întrebarea „de ce” e uriașă pentru toți
cei afectați de infracțiuni,
nu, Craig?
Ce a spus Anna până acum a răspuns
la întrebarea ta „de ce”?
N-a spus de unde a apărut numele meu.
Nu pot spune nimănui asta.
Sau dacă ea l-a trimis la mine.
Nu.
- Nu l-am trimis eu. - Știi cine era?
Tot ce pot spune este
că-mi doresc să nu se fi întâmplat.
Craig, când te-ai trezit la spital, aflând că ai fost atacat
pentru această acuzație,
cum te-ai simțit?
Știu ce este furia.
Ea nu e singura care știe.
M-am simțit vinovat.
În spital?
Vinovat pentru ce?
Că fiica mea trebuia să mă vadă așa.
Zăcând acolo, sângerând pe covor.
Era casa ei.
Unde trebuia să se simtă în siguranță.
Credea că am murit.
Are șase ani și mă apără de ceilalți copii de la școală.
Eu trebuia s-o protejez.
Și te simți vinovat pentru asta?
Și că a fost o ușurare,
într-un fel,
când au plecat.
Când nu sunt lângă mine,
nu-mi fac griji pentru ele.
Aș minți dacă aș spune că-mi pare rău că l-am căutat pe Turner...
dar n-am vrut
să fie răniți oameni nevinovați.
Îmi pare rău, Craig.
Nu vreau să-ți ceri scuze. Ți-am spus.
Evident, ți se pare greu să le auzi.
Am nevoie de o pauză!
Vrei să te uiți la mine?
Te rog.
Știu că nu e suficient, dar vreau să știi.
Nu o face!
Ce să nu facă, Craig?
Am nevoie de o pauză!
Îmi pare rău pentru ce ți-am făcut.
- Nu o face! - Craig!
Te rog...
- Craig! - Nu!
Privește-mă, te rog.
- Încetează! - Bine.
Îmi pare rău, Craig.
- Te rog... - Nu sunt Craig!
Sunt Eddie J. Turner!
De asta sunt aici.
Pentru că nu pot scăpa de asta.
Eu sunt el, el e eu.
Încă este în mine.
Anna.
Christian EJT ESTE AICI!
Nu pleca!
Anna!
Încotro e ieșirea?
Sunt Christian.
Lasă-mi un mesaj și te sun eu.
Mai repede, vă rog, cât de repede!
Răspunde, Christian! Răspunde!
Sunt Christian.
Lasă-mi un mesaj și te sun eu.
Scuzați-mă.
Ești Christian?
Soția ta e la telefon.
COPILUL DIAVOLULUI PLEDEAZĂ VINOVAT
DREPTATE PENTRU LIAM
Ți s-a stricat soneria.
Am scos bateriile.
Vin cu gând de pace.
Nu m-ai sunat.
E ziua ta liberă?
Ai zis că suni să-mi spui ce s-a spus la întâlnire.
Au fost mărturisiri?
Doar a mea.
Ar trebui să spui cuiva.
Măcar lui Solomon.
Cum rămâne cu Louise și Lenny?
Nu știu.
Ar trebui să-i sun, totuși.
Se vor îngrijora.
El mi-o fi pus asta în geantă.
Ce-o fi fost în capul lui?
Sună-l pe Solomon acum.
Nu, Anna.
Doar el ne poate spune ce s-a întâmplat.
Nu.
Ar trebui să-l punem să facă ce-am făcut eu.
Să spună adevărul fără să-l susțină nimeni.
Nu vreau să știu ce s-a întâmplat.
Dar ce vrei, Christian?
Nu putem întoarce timpul, nu?
Ce vrei?
Bună, amice.
Ce cauți aici?
Judith a spus că te-ai dus s-o vezi și pe ea.
Îmi fac griji pentru tine.
Nu prea mă liniștești.
Cine este Judith?
Ea a avut grijă de cazul meu de când am fost eliberat.
Sunt un mincinos, Bex.
Așa am fost învățat. Mi-au spus că viața mea depinde de asta.
Am vrut să-ți spun de atâtea ori,
dar riscam să vă pierd pe amândouă.
M-ai privit în ochi și ai spus: „Nu sunt el.”
Cum ai putut să faci asta?
Pentru că m-am convins că nu sunt!
I-am mințit pe toți, inclusiv pe mine.
Pe el nu l-ai mințit.
Am stat cu Tom în pușcărie.
A trebuit să spun cuiva, altfel aș fi...
După ce-am ieșit, au vrut să mă mut în Anglia.
Am aflat că se întoarce aici și...
trebuia să fiu eu însumi cu cineva.
- Puteai să-mi spui. - Oare puteam?
Trebuie s-o iau de la capăt undeva, Bex.
Vreau să fie cu tine.
Nu.
Lasă-mă în pace!
Vreau să știți cine sunt. Și tu, și Jess.
Lasă-mă în pace!
Te iubesc!
Bună!
Nu trebuie să vorbești dacă nu ești gata,
dar imediat ce ești...
Sunt atât de norocoasă să te am!
Toți suntem.
Îmi pare rău.
Alo?
Mâine, la 10.00.
Știi unde.
Haide.
Nu vreau!
De ce nu?
Fac asta, tată!
Aia nu pleacă nicăieri. Haide, o să fie bun ca amintire.
Bine, atunci.
Începem.
Numele?
Liam. Liam Graham.
Vârsta?
Nouă.
Și... Bine, ce altceva?
Ce vrei să fii când te faci mare?
Mare.
Vreau să fiu mare.
Nu.
Veneam să pun flori aici la început.
Mulți au venit.
Și, apoi, m-am gândit, ce naiba facem?
Oriunde, dar nu aici!
De ce mi-ai dat numărul tău?
N-am terminat întâlnirea.
Nici n-am început-o, nu?
Ei bine, Eddie?
Sigur vrei să auzi asta?
Nu-mi folosi sentimentele ca scuză să scapi din asta.
Știu că crezi că ți-am ascuns asta
din răzbunare, dar...
adevărul e că nu i-am spus prietenului meu cel mai bun,
și aș fi ieșit mai devreme...
Ai ieșit destul de repede.
- N-ai voie să mă întrerupi. - Du-te dracu'!
Spun doar că n-am tăcut ca să te rănesc.
A fost pentru...
Pentru siguranță.
Trebuie să-mi spui totul chiar acum!
De la primul lucru spus până la ultimul lucru văzut.
Totul.
Stăteam cu o femeie pe care o știa tata.
Nu mă dusesem acasă de câteva zile,
dar nimănui nu-i păsa, așa că, am stat aici jumătate din zi.
Am luat o bucată de sticlă spartă și...
mă tăiam.
Nu prea simțeam.
De parcă n-aș fi fost aici.
Căutam un loc unde să fiu invizibil.
Nu o victimă.
Nu l-am ales pe Liam.
Deci, nu l-ai luat din magazin?
Nu știu de unde a venit.
Nu l-am ales pe el.
Deci, putea fi oricine?
Nu.
L-am văzut mergând acolo.
Ținea ceva în mână de parcă ar fi fost o comoară.
S-a oprit și s-a uitat direct la mine.
Era un pachet de abțibilduri.
A venit spre mine și a văzut sângele de pe mână.
Trebuia să fugă!
Dar n-a făcut-o.
Stătea unde stai tu acum și a zis:
„Ești bine?”
„Lasă-mă în pace!”, i-am spus.
Dar nu m-a lăsat.
Era atât de mic!
Și vulnerabil.
„Să chem pe cineva?”, a spus.
Și o simțeam.
Furia începea să se adune în mine.
„Lasă-mă în pace”, i-am spus din nou.
Dar el a venit mai aproape...
și a spus:
„Mama e asistentă. O pot chema.”
A spus el asta?
A spus că mă poți ajuta.
Trebuie să-mi spui exact ce a spus.
Pe toate!
A zis: „Mama e asistentă.
„Te poate ajuta.
„Ea ajută pe oricine.”
M-am ridicat și încă mai aveam bucata de sticlă în mână.
Am strigat la el: „Dispari dracu'!”
Dar nu a plecat.
Doar părea speriat.
Mi-a spus: „N-o să ai probleme.”
Nu înțeleg de ce n-a plecat.
Se uita în ochii mei, dar de ce n-a plecat?
De ce n-a plecat?
Am așteptat mult să te văd suferind.
Și apoi?
Apoi, Eddie?
L-am înjunghiat.
Unde?
În gât.
De câte ori?
De două ori.
De trei ori.
Și apoi...
s-a așezat jos...
surprins.
A încercat să spună ceva, dar eu tot îl înjunghiam.
Ce spunea?
Nu știu.
- Ba, știi. - Nu-mi amintesc.
Ce a spus?
Spune!
- Spune! - Te-a strigat pe tine.
Și pe tatăl lui.
I-am promis lui Liam că nu voi plânge în fața ta.
L-am dezamăgit din nou.
Apoi, ce ai făcut?
Nu știam ce să fac.
Eram plin de sânge.
Așa că, am fugit.
- Poftim? - Am fugit.
L-ai lăsat aici?
Când fugeam, m-am gândit:
„Dacă-l ascund bine, nimeni nu va ști.”
- Cât timp? - Au zis că l-am torturat.
- Cât timp? - Nu știu. Zece minute?
Când m-am întors, nu se mișcase deloc. Cred că era mort.
Dar nu ai verificat?
Nu ai verificat.
Au mai fost și alte răni.
A trebuit să dau din drum, să duc pe mal.
Pe el!
A trebuit să-l car la vale, dar era mort.
Ai...
aruncat cărămizi și gunoaie pe el.
Încercam să ascund.
Pe el!
Era mort.
Îți jur.
Mi-au spus că trebuie să mă iert!
De parcă asta era o decizie de luat.
N-am putut s-o fac.
Dar nu pot trăi cu asta
în fiecare moment al zilei.
Cum să merg mai departe?
Știu că nu pot îndrepta lucrurile.
Am știut asta imediat.
Că nu va dispărea niciodată.
Și, de fiecare dată când mă surprindeam zâmbind...
privind-o pe Jess în piesa de la școală,
râzând la ceva de la TV,
îmi aminteam ce făcusem...
și că n-aveam dreptul să fiu fericit.
Nici măcar pentru un minut.
I-am rugat, după sentință, să vorbesc cu tine
ca să-mi cer iertare, dar au spus că nu e permis
și că oricum n-ai accepta.
Și, după un timp, mi-am dat seama cât de mic este acest cuvânt.
S-a făcut tot mai mic.
Și ce-am făcut s-a mărit.
Nu prea se pot spune multe în cele din urmă, nu?
Dar îmi pare rău, Anna.
Îmi pare atât de rău.
Eu sunt Eddie.
Nu puteai să faci nimic.
Sunt singurul care putea să oprească totul.
Voia să fie mare.
„DINCOLO DE IDEILE DE RĂU ȘI BINE
ESTE UN CÂMP.
NE ÎNTÂLNIM ACOLO!”
Subtitrarea (română): Deluxe Media Traducerea: Ana-Monica Cojocărescu