Gyerünk már!
Mi az?
Nem ő az.
Nem akartam a telefonban mondani, de...
- Nem hiszek neked. - A gyerekeimre esküszöm.
- Tényleg. - Nem!
Megerősítették, hogy Myers az, és megijedtél.
Hallgatnod kell rám.
Craig Myers nem Eddie J. Turner.
- Hazudsz. - Láttam őt, Anna.
Mégis kit?
Nem érted, mit mondok?
- Kit láttál? - Tönkretettük egy ártatlan ember életét!
Ki az, Mo?
Nem mondom el.
- Mo! - Nem.
El kell mondanod. Liam érdekében.
Ez már rég nem
Liamről szól.
Vége van, Anna.
Tönkretettük az életét.
Tisztelt esküdtszék! Kérem, álljon fel a szóvivőjük!
Meghozták az ítéletet
- Anna Louise Dean ügyében? - Igen.
Mi az ítélet?
Bűnös.
Módosítanának bármit a vádon?
Kérjük a „gyilkosság” szó törlését
és cseréjét „életveszélyes testi sértésre”.
Bírónő, a jelentések elkészítéséig
szeretnék óvadékot kérni.
Mrs. Dean egy erős család tagja, nincs priusza,
és betartotta az óvadékhoz kötött feltételeket.
Ugyanezen feltételek mellett
továbbra is helyet adok az óvadéknak.
Christian telefonja. Hagyjon üzenetet, és visszahívom.
Nem ő az.
Christian, nem Craig Myers az.
A munkás a kávézóban találkozik Turnerrel,
de nem Craig Myerst kell keresned.
Tehát röviden...
szerintük Anna írta a posztot, és azt akarta,
hogy támadják meg Craig Myerst, de azt nem, hogy megöljék.
Nem túl csodás, de ennél sokkal rosszabb is lehetne.
- Mi lesz? - Pár hét múlva lesz ítélethirdetés.
Sajnálom.
- Annyira sajnálom! - Jaj, anya!
Tévedtem.
Mivel kapcsolatban?
Mindennel.
Az egész...
Craig Myers-ügyben.
Nem voltatok biztosak benne, nem hallgattam rátok...
és most már túl késő.
Anna, komolyan azt mondja, hogy talán tévedett?
Hajlandó is lenne bocsánatot kérni Mr. Myerstől?
- Mit számít az? - Elég sokat.
- Mi ez? - Helyreállító igazságszolgáltatás.
Ebben a folyamatban
a bűntett elkövetője találkozik az áldozattal,
és egy felügyelt beszélgetés során mindent megvitatnak.
A bocsánatkérés nem előfeltétele a folyamatnak,
de ha a bíróságot tartjuk szem előtt,
ösztönözheti a bírót, hogy a közösségi munka mellett döntsön.
Tehát így nem csuknák le?
Egy próbát megér.
De Annának el kell fogadnia, hogy a bíróság szerint
ő a bűnöző, Mr. Myers pedig az áldozat.
Craig!
Végre! Hol volt eddig? Meghozták az ítéletet.
Mi történt?
Bűnös. Anna Dean bűnös.
Mi nyertünk, Craig.
Maga nyert.
Köszönöm.
Beszélne valakivel a kedvemért?
Miről?
Halló!
Bűnösnek találtak. Egy kisebb vádban,
de attól még bűnös.
Köszönöm.
Megjött, Danny. Adom a telefont.
Ben?
Ben iskolában van.
Hol vagy?
Louise!
Mi van Lou-val és Dannyvel?
- Ő telefonált? - Mi történt?
Lou egész éjjel próbálta elérni.
Lenny, mi ez az egész?
Danny találta meg Liam holttestét.
Dehogyis.
Nem lehetett...
Danny?
- Gerry Tythe mondta. - Mi van?
- Sajnálom, hogy nem mondtam el. - Bennel van.
Ben Dannyvel van!
Hívd az iskolát!
Hallott az ítéletről, főnök?
Maga bement William Napierhez Edinburgh-ba?
- Ő támadta meg Craig Myerst. - Ezt ő mondta?
Nem. Anna Dean manipulálja,
- de beszélek Harvey nyomozóval. - Nem. Nem!
Napier panaszt tett az ügyvédjénél
- a maga fenyegetései miatt. - Főnök...
Figyelmen kívül hagyta a parancsomat...
Ha az ítélethirdetés előtt beismeri...
...és dokumentálatlanul hallgatott ki valakit.
Komolyan azt hiszi, ezek után el fogják ítélni?
Meglep, hogy nem gratulál.
Így hamarabb vége lesz ennek.
Azonnali hatállyal felfüggesztem.
Az a nő röhög rajtunk.
Most is ott ül Napierrel, és jót kuncognak.
Napier nem kuncog. Tegnap öngyilkos akart lenni.
Kérem a kártyáját.
LIAM GRAHAM EMLÉKÉRE
Ben!
Gyere ide!
Miért?
Csak fogadj szót, rendben?
Ne! Te ne gyere közelebb!
Soha nem akart hazudni.
Mit mondtál neki?
- Az igazat. - Mégpedig?
Miért, Danny?
Amikor találkoztunk...
nem tudtam, miről beszélgessek veled,
aztán megemlítetted Liamet.
Miért?
Annyi éven át...
nem tudtam, mihez kezdjek vele.
Nem tudtam elengedni, sem beszélni róla.
Aztán hirtelen...
miattad...
valódi lett.
Miattad, aztán Anna miatt is...
normális lett.
Szerinted normális, amit csináltál?
Kihasználtál!
Nem mondhattam el egyből!
Ben, idejönnél, kérlek?
Ő akart velem jönni, én nemet mondtam.
Nem. Soha többé ne keress sem engem, sem a családomat!
Menj csak, haver!
Nyomás!
És ne feledd...
oké?
Nem az én hibám.
Elmondod Annának? Hogy ő akart velem jönni?
Én ezt nem értem.
Miért tenné ezt?
- Remek kérdés. - Tudom.
De mi a válasz?
Tönkretette az életét.
Elutasíthatja a találkozót, Craig.
Nem kötelező.
Ez a nő érdeke, ugye?
Nem Craigé.
Ez a folyamat az áldozatról szól.
A bűncselekmény elkövetése után
minden az elkövetőről szól: milyen törvényt
szegtek meg, ki volt az, mi a méltó büntetés.
De a helyreállító igazságszolgáltatás
főszereplője a sértett.
Hogy mire van szüksége,
és kinek a feladata helyrehozni az okozott kárt.
A saját igényeire koncentrálhat, Craig.
Ez arról szól, hogy mivel tud előre haladni.
Ez minden.
Ha tudtam volna, előbb jövök.
A rendelő csak ma értesített.
Carol azt mondta, érdekes módon akartad átrendezni a helyet.
Sajnálom, Anna.
Mondtam már,
nem kell bocsánatot kérned.
Bíztál bennem,
és én bajba sodortalak.
Nem.
William, mondd, hogy nem!
Hogy te nem!
Nem akartalak bajba keverni.
Ezért tetted ezt magaddal?
Nem érdemli meg a szabadságot.
Meg kell halnia.
Az összes beteg állatnak meg kell halnia.
Én tehetek erről.
Rossz dolgot tettem.
Elmondom nekik, hogy én voltam.
Bevallom nekik.
Azt mondta, áldozat vagyok...
pedig nem is.
Nem.
Christian Kösz az üzit. Megkeresem az emberünket.
Megjött a taxi.
Biztos ne én vigyelek el?
Utána rögtön felhívlak.
Mind büszkék vagyunk rád.
Üdv! Milyen volt az út?
NE ZAVARJANAK
Még nincs itt.
A körforgás
nagyon fontos,
mert mind kapcsolatban vagyunk.
Amit tesz, hatással van rám, amit én, az magára.
Üdvözlöm!
Köszönöm, hogy mindketten eljöttek.
Simone vagyok.
Craig, ő Anna.
Anna, ő Craig.
Mindketten önként jöttek el,
hogy megvitassák Anna bűncselekményét.
Mindketten beszélhetnek,
de legyenek tisztelettudóak, és ne vágjanak egymás szavába!
A mobilokat kapcsolják ki vagy némítsák le!
A bíró számára írni fogok egy jelentést,
de megegyezhetünk, hogy ami a teremben
elhangzik, azt bizalmasan kezelik?
Rendben.
Anna, kérem, emlékezzen vissza tavaly októberre,
és mesélje el a lelkiállapotát a bűntényt megelőzően!
Ugyanolyan volt, mint azelőtt már nagyon régóta.
Szörnyen hiányzott a fiam.
Nem nyugodtam, míg nyilvánosságra nem hoztam
a fiam gyilkosának kilétét.
Pár hétten halloween előtt...
azt az információt kaptam, hogy Eddie J. Turner
jelenleg Port Glasgowban él, Craig Myers néven.
Megkerestem a neten a lakcímét...
és láttam, hogy két iskola is van a háza közelében.
Elkapott a hányinger.
Szólni akartam az embereknek.
Vettem egy feltöltőkártyás mobilt...
és hamis adatokat adtam meg a fiókomhoz,
amiről kiposztoltam a fotóját a nevével és a címével együtt.
Tudtam, hogy következményei lesznek.
Craigre gondol?
Mindenkire.
Tudván, hogy történni fog valami,
emlékszik, milyen érzés volt megnyomni a gombot,
és közzétenni a posztot?
Annak idején...
jó érzés volt.
Mit gondol, miért, Anna?
Mert úgy éreztem, ez egy előrelépés.
Azt gondoltam, hogy ha le is bukok, még az is jobb, mint...
az a szörnyű tehetetlenség.
Más érzésekre nem emlékszik?
Bűntudatra gondol?
Ha érzett.
Akkoriban csak amiatt volt bűntudatom, hogy hazudtam a családomnak.
Azt nagyon bánom.
Több düh volt bennem, mint bűntudat.
Ahogy mindig. Abból érzek a legtöbbet.
Most is dühös?
Mindig az vagyok.
Soha nem múlik el.
Ez már gyűlölet.
Gyűlölöm őt.
Úgy érti, Eddie J. Turnert?
Őt gyűlöli, vagy azt, amit tett?
Nem tudom szétválasztani a kettőt.
Tudom, hogy néha a gyűlölet
befolyásolja az ítélőképességemet...
de én most már ilyen vagyok.
Liam halála után nem voltam ugyanaz.
A rosszat veszem észre az emberekben...
a jó előtt.
Ez nagyon nehéz volt.
Ez nem mentség arra, amit magával tettem.
Azt hittem, maga Turner, de tévedtem...
és sajnálom.
Nem kell bocsánatot kérnie.
Anna, azt mondta, beismeri, hogy hiba volt
feltöltenie az internetre a képet arról...
Nem ezt mondtam. Úgy értettem...
hogy hiba volt megvádolnom őt.
Tehát ha én lennék ő, nem sajnálná?
Nem.
Akkor nem sajnálnám.
Nem kérek bocsánatot, mert igazságot akarok szolgáltatni.
Senkitől sem.
Pontosan mit remélt elérni azzal,
amit tett, Anna?
Naivan azt hittem...
hogy ha bíróság elé állítom...
akkor minden kiderül.
Hogy majd lecsúszik a maszk.
Szembe kell néznie a tetteivel és velem.
És rájönnék, hogy miért tette.
A „Miért?” merül fel a leggyakrabban
a bűntettek érintettei között,
nem igaz, Craig?
Amiket Anna mesélt, segített valamennyire
megválaszolni, hogy „Miért?”
Hogy merült fel a nevem?
Sajnálom, azt nem mondhatom el.
Maga küldte a házamhoz a srácot?
Nem.
- Nem én. - Tudja, hogy ki volt az?
Csak annyit mondhatok,
hogy bár ne történt volna meg!
Craig, amikor a vád miatt megtámadták,
és magához tért a kórházban,
hogy érezte magát?
Én is dühös voltam.
Nem csak ő mérges.
Bűntudatom volt.
A kórházban?
Miért volt bűntudata?
Hogy a lányomnak így kellett lánia engem.
Ahogyan ott fekszem, és összevérzem a szőnyeget.
Az otthonában.
Ahol biztonságban kellene éreznie magát.
Azt hitte, meghaltam.
Hatévesen megvéd engem a többi gyerektől az iskolában.
Nekem kellene megvédenem őt.
És emiatt bűntudata van?
Amiatt is, hogy bizonyos értelemben
megkönnyebbültem,
amikor elhagytak engem.
Ha nincsenek a közelemben,
nem kell annyit aggódnom miattuk.
Hazudnék, ha azt mondanám, sajnálom, hogy Turnert kerestem...
de azt végképp nem akartam,
hogy több ártatlannak essen baja.
Annyira sajnálom, Craig!
Nem kell a bocsánatkérése, már mondtam!
Nyilván nehezére esik hallani.
Tartsunk szünetet!
Nézzen rám!
Kérem!
Tudom, hogy ez nem elég, de tudnia kell.
Ne!
Mit ne, Craig?
Tartsunk szünetet!
Sajnálom, amit önnel tettem!
- Ne! - Craig!
Kérem...
- Craig! - Ne!
Rám nézne, kérem?
- Elég! - Jó.
Úgy sajnálom, Craig!
- Kérem... - Nem Craig vagyok!
Hanem Eddie J. Turner!
Ezért jöttem el.
Mert nem menekülhetek el.
Én ő vagyok, ő meg én.
Még mindig.
Anna!
Christian ITT VAN TURNER!
Ne menjen el!
Anna!
Hol a kijárat?
Christian telefonja.
Hagyjon üzenetet, és visszahívom.
Gyorsabban, kérem! Ahogy csak tud!
Vedd fel, Christian! Vedd fel!
Christian telefonja.
Hagyjon üzenetet, és visszahívom.
Elnézést!
Maga Christian?
A neje keresi.
A GONOSZ GYERMEK BŰNÖSNEK VALLOTTA MAGÁT
IGAZSÁGOT LIAMNEK
Elromlott a csengő.
Kivettem az elemet.
Békével jöttem.
Nem hívott.
Szabadnapja van?
Azt mondta, felhív, elmeséli, mi történt a találkozón.
Volt vallomás?
Csak az enyém.
Mondd el valakinek!
Legalább Solomonnak.
Mi lesz Louise-zal és Lennyvel?
Nem tudom.
Fel kellene hívnom őket.
Már biztosan aggódnak.
Biztosan ő tette a táskámba.
Mégis mit képzelt?
Hívd fel Solomont!
Anna, ne!
Ő az egyetlen, aki elmondhatja, mi történt.
Ne!
Rá kellene vennünk, hogy tegye azt, amit én.
Mondja el az igazat úgy, hogy nem védi meg senki.
Nem akarom tudni, mi történt.
Akkor mit akarsz, Christian?
Nem tudunk visszamenni.
Akkor mit akarsz?
Szia, haver!
Mit keresel itt?
Judith mondta, hogy te is voltál nála.
Igen, mert aggódom érted.
Nem igazán nyugtatsz meg.
Ki az a Judith?
Ő felügyeli az ügyemet, mióta kiengedtek.
Hazudtam, Bex.
Hazudni tanítottak. Azt mondták, az életem múlik rajta.
Annyiszor el akartam már mondani,
de nem akartalak elveszíteni titeket.
A szemembe hazudtad, hogy te nem ő vagy!
Hogy tehetted ezt?
Mert már én is elhittem, hogy más vagyok!
Mindenkinek hazudtam, magamat is beleértve.
Neki nem hazudtál.
Tom a cellatársam volt.
Muszáj volt elmondanom valakinek, különben...
A szabadulásom után Angliába akartak költöztetni.
Megtudtam, hogy ő visszajön ide, és...
valaki mellett önmagam lehettem.
- Nekem is elmondhattad volna. - Tényleg?
El kell mennem innen, újra kell kezdenem mindent.
Veletek szeretném csinálni.
Nem.
Hagyj békén!
Szeretném, ha te és Jess tudnátok, ki vagyok.
Hagyj engem békén!
Szeretlek.
Szia!
Nem kell beszélned róla, míg nem állsz készen,
de amint úgy érzed...
Nagy szerencsém van veled.
Mindannyiunknak.
Sajnálom.
Ne haragudj!
Halló!
Holnap délelőtt tízkor.
Tudod, hol.
Na, gyerünk!
Nem akarom.
Miért nem?
Most ezt csinálom, apa!
Megvár. Gyerünk! Jó lesz visszanézni.
Jól van.
Oké.
Kezdjük!
Név?
Liam. Liam Graham.
Kor?
Kilenc.
És... oké, mi van még?
Mi leszel, ha nagy leszel?
Nagy.
Nagy akarok lenni.
Nem.
Először mindig virágokat hoztam ide.
Sokan mások is.
Aztán eszembe jutott, mit művelünk.
Virágot, pont ide?
Miért adtad meg a számod?
Nem fejeztük be a megbeszélést.
Nem is kezdtük el, ugye?
Nos, Eddie?
Biztosan hallani akarod?
Ne akarj az érzéseimre kapaszkodva kimászni ebből!
Tudom, hogy azt hiszed,
rosszindulatból titkoltam el...
de az az igazság, a barátomnak sem mondtam el,
és előbb kijöttem volna...
Így is korán szabadultál.
- Nem vághatsz a szavamba. - Kapd be!
Nem azért hallgattam, hogy bántsalak.
Csak...
a biztonság kedvéért.
Azonnal mondj el mindent!
Az első mondatától az utolsó dologig, amit látott.
Mindent.
Épp apám egyik ismerősénél laktam.
Pár napig nem voltam otthon, de...
senkit sem érdekelt, szóval a fél napot itt töltöttem.
Felvettem egy üvegszilánkot, és azzal...
vagdostam magam.
Nem igazán éreztem.
Mintha itt sem lettem volna.
Egy láthatatlan helyet kerestem.
Nem áldozatot.
Nem pécéztem ki Liamet.
Tehát nem csalogattad el a boltból?
Nem tudom, honnan jött.
Nem választottam ki.
Tehát bárki lehetett volna?
Nem.
Láttam, hogy ott sétál.
Fogott valamit a kezében, mintha kincs lett volna.
Megállt, és egyenesen engem bámult.
Egy csomag focis matrica volt.
Elindult felém, látta, hogy véres a karom.
El kellett volna futnia!
De nem ment el.
Ott állt, ahol most te, és azt kérdezte:
„Jól vagy?”
Mondtam neki, hogy menjen el.
De nem ment.
Olyan kicsi volt!
És sebezhető.
Azt kérdezte: „Szóljak valakinek?”
Éreztem.
Ahogy kezd felgyülemleni a düh.
Megint mondtam neki, hogy menjen el.
Közelebb jött...
és azt mondta...
„Anyukám ápolónő. Szólok neki.”
Ezt mondta?
Azt mondta, te segíthetsz.
Mondd el szó szerint, mit mondott!
Mindent!
Azt mondta: „Anyukám ápolónő.
„Ő segíthet.
„Ő mindenkin segít.”
Felálltam, és akkor még a kezemben volt az üvegszilánk.
Rákiabáltam: „Húzz már a picsába, jó?”
De meg sem moccant.
Megijedt.
Azt mondta: „Nem kerülsz bajba.”
Nem értem, miért maradt itt.
A szemembe nézett, de bár elsétált volna!
Miért nem ment el?
Olyan régóta vártam már, hogy szenvedj.
És aztán?
Aztán mi volt, Eddie?
Leszúrtam.
Hol?
Nyakon.
Hányszor?
Kétszer.
Háromszor.
Aztán csak...
leült...
meglepettségében.
Próbált mondani valamit, de tovább szúrkáltam.
Mit mondott?
Nem tudom.
- Dehogynem. - Nem emlékszem.
Mit mondott?
Mondd ki!
- Mondd ki! - Érted kiabált.
És az apukájáért.
Megígértem Liamnek, hogy nem fogok előtted sírni.
Megint cserben hagytam.
Utána mit csináltál?
Nem tudtam, mihez kezdjek.
Csupa vér voltam.
Elfutottam.
- Mi? - Elfutottam.
Itt hagytad?
Futás közben arra gondoltam:
„Ha jól elrejtem, senki sem tudja meg.”
- Meddig volt itt? - Nem kínoztam.
- Meddig? - Nem tudom, úgy tíz percig.
Mikor visszajöttem, ugyanúgy feküdt. Biztosan halott volt.
Nem ellenőrizted?
Meg sem nézted.
Más sérülések is voltak.
Le kellett húznom a hullát az ösvényről.
Liamet!
Le kellett vinnem Liamet, de halott volt.
Te...
téglát és szemetet dobáltál rá.
El akartam rejteni a hullát!
Liamet!
Liamet.
Halott volt.
Esküszöm.
Azt mondták, bocsássak meg magamnak.
Mintha ezt így el lehetne dönteni.
Nem voltam rá képes.
Nem tudok ezzel együtt élni
minden nap, minden percben.
Akkor hogy folytassam?
Nem tudom helyrehozni.
Ezt azonnal tudtam.
Hogy ez sosem fog elmúlni.
Akárhányszor mosolygáson kaptam magam...
Jesst néztem az előadásán,
vagy nevettem valamin a tévében,
eszembe jutott, mit tettem...
és hogy nincs jogom boldognak lenni.
Egy percre sem.
Az ítélethirdetés után beszélni akartam veled,
hogy bocsánatot kérhessek, de azt mondták, nem szabad,
és úgysem fogadnád el.
Idővel rájöttem, milyen jelentéktelen az a szó.
Egyre kevesebbet jelentett.
A tettem pedig egyre csak nőtt.
Nem sok mindent lehet mondani, nem igaz?
De komolyan, Anna.
Annyira sajnálom!
Én vagyok Eddie.
Semmit nem csináltak rosszul.
Csak én állíthattam volna meg.
Nagy akart lenni.
„A JÓ ÉS ROSSZ TETTEK KÖZT
VAN EGY MEZŐ.
OTT TALÁLKOZUNK.”
Magyar felirat: Deluxe Media Fordította: Kohl János