No tak.
Co se děje?
Není to on.
Nechtěla jsem ti to říct po telefonu, ale...
- Nevěřím ti. - Přísahám na své děti.
- Je to pravda. - Ne.
Potvrdili ti, že je to Myers, a teď máš strach.
Musíš mě vyslechnout.
Craig Myers není Eddie J. Turner.
- Lžeš. - Já ho viděla, Anno.
Koho?
Nechápeš, co ti říkám?
- Koho jsi viděla? - Zničili jsme život nevinnému!
Tak koho, Mo?
Neřeknu ti to.
- Mo! - Ne.
Musíš mi to říct, kvůli Liamovi.
Tady nejde o Liama,
už ne.
Je po všem, Anno.
Zničili jsme mu život.
Vážení porotci, nechť vaše mluvčí povstane!
Dospěli jste k verdiktu ohledně obviněné
- Anny Louise Deanové? - Ano.
Jak zní váš verdikt?
Vinna.
Chcete obvinění nějak pozměnit?
Chceme smazat slovo „vražda“
a pozměnit ho na život ohrožující napadení.
Ctihodnosti, před přípravou zpráv
žádám o povolení kauce.
Paní Deanová je ze silné rodiny, nebyla nikdy odsouzena
a dodržovala podmínky kauce stanovené na předběžném slyšení.
Povolím kauci,
za stejných zvláštních podmínek.
Tady Christian. Nechte mi vzkaz a já se vám ozvu.
Není to on.
Christiane, není to Craig Myers.
Ta sociální pracovnice se schází s Turnerem v kavárně,
ale nehledáš Craiga Myerse.
Dobře, takže...
Mysleli si, že ten příspěvek zveřejnila Anna
a chtěla Craigu Myersovi ublížit, ale nepřála si jeho smrt.
Není to ideální, ale mohlo to být mnohem horší.
- Tak co teď? - Rozsudek vynesou za pár týdnů.
Mrzí mě to.
- Moc mě to mrzí. - Mami.
Zmýlila jsem se.
V čem?
Ve všem.
V Craigu Myersovi.
Úplně ve všem.
Nevěřili jste tomu, ale já neposlouchala...
a teď je pozdě.
Anno, opravdu chcete říct, že jste udělala chybu?
Jste ochotná se panu Myersovi omluvit?
- Co na tom záleží? - Možná hodně.
- Co vás napadlo? - Restorativní justice.
Je to proces,
ve kterém se viník setká s obětí zločinu
a účastní se zprostředkované diskuze o jeho dopadech.
Omluva není přísným předpokladem,
ale pokud to půjde dobře,
může to soudkyni přesvědčit ke komunitnímu trestu.
Takže by se mohla vyhnout vězení?
Za pokus to stojí.
Ale musela by přijmout role přiřazené soudem,
zejména to, že ona je zločincem a on obětí.
Craigu?
Konečně. Kde jste byl? Už vynesli verdikt.
Co se stalo?
Vinna. Je vinna.
Vyhráli jsme, Craigu.
Vy jste vyhrál.
Díky.
Promluvíte si za mě s někým?
O čem?
Haló?
Uznali mě vinnou za menší trest,
ale jsem vinna.
Díky.
Už je tady, Danny. Předám tě.
Ben?
Ben je ve škole.
Kde jsi?
Louise?
Co se děje mezi Lou a Dannym?
- To volal on? - Co se stalo?
Snaží se ho sehnat celý večer.
Lenny, co se děje?
To Danny našel Liamovo tělo.
Ne, to nebyl on.
Nemohl to být...
Danny?
- Gerry Tythe nám to řekl. - Cože?
- Promiň, že jsem ti to neřekl. - Má Bena.
Danny má Bena!
Zavolej do školy.
Slyšel jste ten verdikt, šéfe?
Navštívil jste Williama Napiera ve vězení v Edinburghu?
- Napadl Craiga Myerse. - To vám řekl?
Ne, Anna Deanová ho má v hrsti,
- ale promluvím s Harveyovou. - Nepromluvíte.
Napier podal stížnost svému právníkovi,
- navzdory vašim varováním či výhrůžkám. - Šéfe...
Nejen že jste ignoroval můj přímý rozkaz...
Když získáme přiznání, než Deanovou odsoudí...
Vyslýchal jste podezřelého sám a bez záznamu.
Vážně si myslíte, že teď dosáhneme usvědčení?
Překvapuje mě, že mi neblahopřejete.
Takže to celé vyšumí rychleji, ne?
Odteď jste suspendován.
Směje se nám, víte?
Teď tam sedí s Napierem a zalykají se smíchy.
Napier rozhodně ne. Včera se pokusil o sebevraždu.
Potřebuju váš průkaz.
PAMÁTCE CHRISTIANA GRAHAMA
Bene!
Pojď sem!
Proč?
Dělej, co ti říkám, ano?
Ne, ty zůstaň, kde jsi.
Nikdy nechtěl lhát.
Co jsi mu řekl?
- Pravdu. - A to je?
Proč, Danny?
Když jsme se potkali,
nevěděl jsem, jak s tebou mluvit, a pak...
Hned jsi zmínila Liama.
Proč?
Všechny ty roky...
Nevěděl jsem, co s tím.
Nemohl jsem to hodit za hlavu ani o tom mluvit.
A pak najednou...
jsi to udělala...
skutečným.
Ty a pak i Anna, najednou to působilo...
normálně.
Myslíš, že to, cos provedl, bylo normální?
Využil jsi mě.
Nemohl jsem ti to říct hned!
Bene, můžeš jít sem, prosím?
Chtěl jít se mnou, já odmítl. Řekni to Anně.
Ne. Už mě ani mou rodinu nekontaktuj.
Běž, kamaráde.
Běž.
A pamatuj si to,
ano?
Není to moje vina.
Řekneš jí to? Že se mnou šel dobrovolně?
Nerozumím.
Proč by to dělal?
- Dobrá otázka. - Já vím.
Ale jak zní odpověď?
Zničila mu život.
Můžete tu schůzku odmítnout, Craigu.
Není to povinné.
Ale je to v jejím zájmu, ne?
Ne v jeho.
Celý proces je o oběti.
Otázky, které pokládáme po zločinu,
které zákony byly porušeny, kdo je porušil
a jaký trest si zaslouží, se týkají pachatele.
Ale restorativní justici zajímá,
komu bylo ublíženo.
Co potřebuje?
A kdo má povinnost tu škodu napravit?
Je správné soustředit se na vaše potřeby, Craigu.
Jde o to, co je potřeba, abyste mohl jít dál.
To je vše.
Vědět to, přišla bych dřív.
Ale z chirurgie mi volali až dnes.
Carol říkala, že máš zajímavé nápady na rekonstrukci.
Omlouvám se, Anno.
Už jsem ti řekla,
že se mi nemusíš omlouvat.
Věřila jste mi
a já vás dostal do maléru.
Ne.
Williame, řekni, žes to neudělal.
Ne ty.
Nechtěl jsem vás dostat do maléru.
Tak proto sis ublížil?
Nezaslouží si být na svobodě.
Chci, aby umřel.
Aby všichni parchanti chcípli.
Je to moje vina.
Udělala jsem chybu.
Řeknu jim, že jsem to byl já.
Přiznám se.
Tvrdí, že jsem oběť,
ale nejsem.
Ne.
Dostal jsem tvou zprávu. Najdu toho správného.
Je tu taxík.
Určitě nechceš, abych tě odvezl?
Hned potom ti zavolám.
Jsme na tebe hrdí.
Vítejte. Jaká byla cesta?
NEVYRUŠOVAT
Ještě tu není.
Je to důležité,
sedět v kroužku,
protože jsme propojení.
Vaše činy ovlivňují mě a naopak.
Vítejte.
Díky, že jste přišli.
Jsem Simone.
Craigu, tohle je Anna.
Anno, tohle je Craig.
Přišli jste dobrovolně,
abyste si pohovořili o Annině přečinu.
Oba dostanete šanci mluvit,
ale buďte prosím uctiví a nepřerušujte se.
Vypněte si telefon, nebo ho ztište.
Samozřejmě sepíšu pro soudkyni zprávu,
ale můžeme se domluvit, že vše, co tu zazní,
zůstane jen mezi námi?
Dobře.
Anno, můžete se vrátit do loňského října
a povědět nám o svém duševním rozpoložení před tím přečinem?
Co vím, bylo stejné jako vždycky.
Stýskalo se mi po synovi.
Nechtěla jsem se vzdát, dokud neodhalím,
kdo ho zabil.
Pár týdnů před Halloweenem
jsem dostala informaci, že Eddie J. Turner
žije v Port Glasgow pod jménem Craig Myers.
Našla jsem jeho adresu na internetu
a všimla si dvou škol v okruhu necelých dvou kilometrů.
Bylo mi z toho špatně.
Musela jsem lidi varovat.
Tak jsem si koupila předplacený telefon,
na falešné údaje jsem si založila účet
a zveřejnila jeho fotku včetně jeho jména a adresy.
Netvrdím, že jsem neznala důsledky.
Myslíte pro Craiga?
Pro všechny.
Když jste si uvědomovala důsledky,
vzpomenete si, jaký to byl pocit, stisknout tlačítko
a zveřejnit to obvinění?
Byl to dobrý pocit,
v té chvíli.
Proč myslíte, že to tak bylo?
Asi proto, že jsem něco podnikla.
A i kdyby mě chytili, pořád to bylo lepší než být...
tak bezmocná.
Vybavíte si i jiné pocity?
Myslíte vinu?
Pokud jste ji cítila.
Provinile jsem se cítila jen proto, že jsem lhala své rodině.
Toho lituju.
Ale hněv byl silnější než vina.
Jako vždycky. Je silnější než cokoli.
Cítíte hněv i teď?
Hněv cítím vždycky.
Nikdy nezmizí.
Je to nenávist.
Nenávidím ho.
Myslíte Eddieho J. Turnera?
Nenávidíte jeho, nebo to, co provedl?
Nevěřím, že to lze oddělit.
A vím, že někdy
nenávist ovlivňuje mé úsudky,
ale taková teď jsem.
Po Liamově smrti jsem už nebyla stejná.
Začala jsem v lidech vidět spíš zlo
místo dobra.
A tím jsem se zatvrdila.
Nic z toho neomlouvá to, co jsem vám provedla.
Myslela jsem, že jste on, ale zmýlila jsem se
a omlouvám se.
Nechci vaši omluvu.
Anno, připustila jste, že jste udělala chybu,
když jste zveřejnila jméno člověka, který...
Ne. To jsem neřekla. Netvrdím...
Byla chyba, že jsem obvinila jeho.
Kdybych jím byl, tak byste nelitovala?
Ne.
To by mě nemrzelo.
Nebudu se omlouvat za to, že chci spravedlnost pro syna.
Nikomu.
A čeho jste chtěla dosáhnout, Anno?
Tím, co jste udělala.
Naivně jsem si myslela,
že když ho dostanu před soud,
všechno vyjde najevo.
Že shodí tu svou masku.
Musel by čelit tomu, co udělal. Čelit mně.
A já bych se dozvěděla, proč to udělal.
To „proč“ trápí každého,
koho zločin zasáhl,
že ano, Craigu?
Pomohlo vám to, co Anna zatím řekla,
zodpovědět vaše „proč“?
Pořád neřekla, jak přišla na moje jméno.
Pardon, to nemůžu říct.
Nebo jestli ho na mě poslala.
Ne.
- Neposlala. - Víte, kdo to byl?
Můžu jen říct,
že si opravdu přeju, aby se to nestalo.
Když jste se probral a zjistil jste, že vás napadli
v důsledku toho obvinění,
jak jste se cítil?
O hněvu sám něco vím.
Není jediná.
Cítil jsem vinu.
V nemocnici?
Kvůli čemu?
Že mě dcera musela vidět v takovém stavu.
Jak jsem tam ležel a krvácel na koberec.
Byl to její domov.
Jediné místo, kde se cítila v bezpečí.
Bála se, že jsem mrtvý.
Šestiletá mě brání před svými spolužáky.
To já mám chránit ji.
Proto jste se cítil provinile?
A že se mi svým způsobem
ulevilo,
když obě odešly.
Protože když nejsou se mnou,
nemusím se o ně tolik bát.
Lhala bych, kdybych tvrdila, že lituju rozhodnutí najít Turnera,
ale opravdu jsem nechtěla
ublížit dalším nevinným lidem.
Moc mě to mrzí, Craigu.
Jak jsem řekl, nechci vaši omluvu!
Očividně je pro vás těžké to slyšet.
Potřebuju pauzu.
Můžete se na mě podívat?
Prosím.
Vím, že to nestačí, ale musíte to vědět.
Ne!
Co, Craigu?
Potřebuju pauzu!
Mrzí mě, co jsem vám udělala.
- Dost! - Craigu.
Prosím...
- Craigu. - Dost.
Podíváte se na mě?
- Dost! - Dobře.
Moc mě to mrzí, Craigu.
- Prosím... - Nejsem Craig!
Jsem Eddie J. Turner!
Proto jsem tady.
Protože před tím neuteču.
Já jsem on, on je já.
Pořád je to on.
Anno.
Christian EJT JE TADY!
Neodcházejte.
Anno!
Kudy se dostanu ven?
Tady Christian.
Nechte mi vzkaz a já se vám ozvu.
Rychleji, prosím. Co nejrychleji.
Vem to, Christiane. Prosím!
Tady Christian.
Nechte mi vzkaz a já se vám ozvu.
Promiňte.
Jste Christian?
Volá vaše žena.
ĎÁBLOVO DÍTĚ PŘIZNALO VINU
SPRAVEDLNOST PRO LIAMA
Máte rozbitý zvonek.
Vyndal jsem baterky.
Přicházím v míru.
Nezavolal jste.
Máte dnes volno?
Měl jste mi po tom setkání zavolat.
Padla tam nějaká přiznání?
Jen moje.
Měla bys to někomu říct.
Aspoň Solomonovi.
A co Louise a Lenny?
Nevím.
Ale měla bych jim zavolat.
Budou se bát.
Musel mi to dát do kabelky.
Co si sakra myslel?
Zavolej hned Solomonovi.
Ne, Anno.
On jediný nám může říct, co se stalo.
Ne.
Přimějeme ho k tomu, co jsem právě udělala já.
Donutíme ho říct pravdu, když bude sám.
Nechci vědět, co se stalo.
Tak co chceš, Christiane?
Protože vrátit to nemůžeme.
Tak co chceš?
Čau, kámo.
Co tady děláš?
Judith říkala, žes byl i za ní.
Jo, mám o tebe starost.
Moc mě neuklidňuješ.
Kdo je Judith?
Žena, která mě má na starost po mém propuštění.
Jsem lhář, Bex.
Učili mě lhát. Tvrdili, že na tom závisí můj život.
Tolikrát jsem ti to skoro řekl,
ale nemohl jsem riskovat, že vás ztratím.
Podíval ses mi do očí a řekl jsi: „Já nejsem on.“
Jak jsi mohl?
Protože jsem sám sebe přesvědčil, že jím nejsem!
Lhal jsem všem, včetně sebe.
Jemu jsi nelhal.
Seděl jsme s Tomem v cele.
Musel jsem to někomu říct, jinak bych...
Po mém propuštění chtěli, abych odjel do Anglie.
Zjistil jsem, že se vrací sem a...
S někým jsem musel být sám sebou.
- Mohls to říct mně. - Vážně?
Budu muset odjet a začít znovu, Bex.
Chci odjet s tebou.
Ne.
Nech mě být.
Chci, abys věděla, kdo jsem. Ty i Jess.
Nech mě být!
Miluju tě.
Ahoj.
Nemusíš o tom mluvit, dokud nebudeš chtít,
ale až budeš...
Mám štěstí, že tě mám.
My všichni.
Omlouvám se.
Haló.
Zítra v 10:00.
Ty víš kde.
Tak pojď.
Já nechci.
Proč ne?
Teď dělám tohle, tati!
To ti neuteče. No tak, bude to dobrá památka.
No tak jo.
Dobře.
Tak jo.
Jméno?
Liam. Liam Graham.
Věk?
Devět.
A... Co dál?
Čím chceš být, až dospěješ?
Velkým.
Chci být velký.
Ne.
Zpočátku jsem sem chodívala pokládat květiny.
Jako spousta lidí.
A pak mě napadlo: co to sakra děláme?
Kdekoli, jen ne tady.
Proč jsi mi dal své číslo?
Nedokončili jsme to sezení.
Ani jsme nezačali, že?
Tak co, Eddie?
Určitě to chcete slyšet?
Nezneužívej mé emoce jako výmluvu, aby ses tomu vyhnul.
Myslíte si, že jsem to tajil
a odmítal se přiznat z trucu, ale...
Neřekl jsem to ani nejlepšímu kamarádovi
a propustili by mě dřív...
Už tak to bylo rychlé.
- Nemáte mě přerušovat. - Jdi do hajzlu!
Mlčel jsem jen proto, abych vám neublížil.
Bylo to...
Kvůli bezpečí.
Všechno mi hned povíš.
Od jeho prvního slova až po poslední věc, co viděl.
Všechno.
Bydlel jsem u otcovy známé.
Už jsem byl pár dní pryč, ale...
nikoho to netrápilo, tak jsem půl dne strávil tady.
Vzal jsem si kousek skla z rozbité lahve a...
řezal jsem se.
Nic jsem necítil.
Jako bych ani neexistoval.
Hledal jsem místo, kde budu neviditelný.
Nechtěl jsem být obětí.
Já si Liama nevybral.
Takže jsi ho neodvedl z obchodu?
Nevím, odkud přišel.
Nevybral jsem si ho.
Takže to mohl být kdokoli?
Ne.
Viděl jsem ho tamhle jít.
Držel něco v ruce, jako by si střežil poklad.
Zastavil se na místě a jen na mě zíral.
Byl to balíček samolepek s fotbalisty.
Šel ke mně a všiml si krve na mojí ruce.
Měl se dát na útěk.
Ale neutekl.
Jen stál tam, co teď vy, a zeptal se:
„Jsi v pořádku?“
Já řekl: „Dej mi pokoj!“
Ale neposlechl.
Byl tak malý.
Zranitelný.
„Mám přivést pomoc?“ zeptal se.
Pak jsem to ucítil.
Začal ve mně narůstat vztek.
„Nech mě být,“ zopakoval jsem.
Přiblížil se ke mně
a řekl:
„Máma je zdravotní sestra. Přivedu ji.“
To řekl?
Řekl, že mi pomůžete.
Chci znát jeho přesná slova.
Všechno.
Řekl: „Máma je zdravotní sestra.
Pomůže ti.
Pomáhá všem.“
Vstal jsem a pořád jsem držel ten kousek skla.
Zakřičel jsem: „Běž do hajzlu!“
Ale on neodešel.
Jen se tvářil vyděšeně.
Řekl: „Nebudeš mít průšvih.“
Nechápu, proč prostě neodešel.
Díval se mi do očí, ale proč prostě neodešel?
Proč neodešel?
Čekala jsem dlouho, až tě uvidím trpět.
Co bylo pak?
Co bylo potom, Eddie?
Bodl jsem ho.
Kam?
Do krku.
Kolikrát?
Dvakrát.
Třikrát.
A pak se prostě...
posadil a tvářil se...
překvapeně.
Snažil se něco říct, ale já ho bodal dál.
Co říkal?
Nevím.
- Ale víš. - Nevzpomínám si.
Co říkal?
Řekni to!
- Řekni to! - Volal vás.
A svého tátu.
Slíbila jsem Liamovi, že před tebou nebudu plakat.
Zase jsem ho zklamala.
Co jsi udělal pak?
Nevěděl jsem, co dělat.
Byl jsem celý od krve.
Tak jsem utekl.
- Cože? - Utekl jsem.
Nechals ho tu?
Při útěku mě napadlo:
„Když ho schovám, nikdo ho nenajde.“
- Jak dlouho? - Tvrdili, že jsem ho mučil.
- Jak dlouho? - Nevím! Deset minut?
Ale když jsem se vrátil, nepohnul se. Nejspíš byl mrtvý.
Nezkontrolovals ho?
Nezkontroloval.
Měl i další zranění.
Musel jsem to uklidit z cesty.
Jeho!
Musel jsem ho odvléct z kopce, ale byl mrtvý.
Ty...
Naházel jsi na něj cihly a odpadky.
Snažil jsem se to schovat.
Jeho!
Jeho.
Byl mrtvý.
Přísahám.
Říkali mi, že musím odpustit sám sobě.
Jako by to záleželo na mně.
Nedokázal jsem to.
Nedokážu s tím žít
každou minutu každého dne.
Jak mám jít dál?
Vím, že to nemůžu napravit.
To jsem věděl hned.
Že to nikdy neodezní.
A kdykoli jsem se přistihl při úsměvu,
když jsem sledoval Jess ve školní hře
nebo se smál něčemu v televizi,
vzpomněl jsem si, co jsem provedl,
a že nemám právo být šťastný.
Ani na minutu.
Po vynesení rozsudku jsem s vámi chtěl mluvit,
abych se omluvil, ale nedovolili mi to,
a stejně byste omluvu nepřijala.
Po čase mi došlo, jak je to slovo malé.
Dál se zmenšovalo.
A to, co jsem udělal, se zvětšovalo.
Nakonec k tomu není mnoho co říct, že?
Ale vážně, Anno.
Moc mě to mrzí.
Jsem Eddie.
Nemohli jste nic udělat.
Zabránit jsem tomu mohl jen já.
Chtěl být velkým.
ZA PŘEDSTAVAMI O TOM, CO JE SPRÁVNÉ A CO ŠPATNÉ,
JE JEDNO MÍSTO.
SEJDEME SE TAM.
Titulky (čeština): Deluxe Media Přeložil: Petra Kabeláčová