I tidigare avsnitt...
Du är oraklet. Vad händer härnäst?
En ny hjälte reser sig.
Men han kan fällas av den gyllene pilen.
Tänk om den kan döda en Fenix?
Då får du rädda världen, som du alltid gör.
När tiden spricker...
- ...så överväldigar mörkret. - Det här är inte du, Jo.
Nu är det det. Vänj er.
För den här looken är här för att stanna.
Lystring, elever. Dags för morgonsamling.
Hej. Vill du sitta med Hope och mig på samlingen i dag?
Ja... visst.
Såg du...?
Jag vet att ni alla är oroliga. Tro mig, ingen är mer orolig än jag.
Min dotter Josie är försvunnen.
Men även i detta nu gör vi allt vi kan för att hitta henne.
Jed och vargarna försöker spåra henne.
Kaleb och vampyrerna tvingar lokalpolisen att hjälpa till.
Vi ska hitta henne och föra hem henne.
Under inga omständigheter får nån av er gå fram till henne.
Hon är vår familjemedlem och vän -
- men under påverkan av svart magi är hon inte sig själv.
Er säkerhet - och Josies - är min högsta prioritet.
Jag lovar er att jag ska nå fram till henne -
- och föra tillbaka den Josie som vi alla känner och älskar.
Men först... måste vi hitta henne.
Jag är här, pappa.
Se inte så chockad ut. Skulle jag missa min födelsedag?
Förlåt. Vår födelsedag.
Nå, vad har jag missat?
- Ni har flerdubblat er, som Gremlins. - Superskurkar jobbar också i grupp.
Med lite hjälp av en svart magi-formel.
- Får jag prata med dig utan gruppen? - Ni vet vad ni ska göra.
Börja förbereda mitt party utan mig. Jag kommer snart.
Det där är inte alls läskigt.
Min fest måste bli av utan konstigheter.
Angående det... Grattis på födelsedagen, Jo.
Jag spillde ju root beer på din när jag började på skolan.
Det var väl den dagen då vi blev vänner.
Du ger aldrig upp hoppet om det goda inom mig, va?
Det är inte min stil.
Hallå! Vad fan är det för fel på dig?
Vänta på din tur, Kaleb. Det finns kramar så att det räcker till alla.
Det här måste vara ett extremfall.
Symbolernas ordning -
- kommer att öka svårigheten till högsta nivån.
Ska jag bara sikta och skjuta?
Ja. Öppna bara asken så sugs personen in i spelet.
Det var så den där uslingen Clarke fängslade mig.
Precis vad jag letar efter, då.
- Tack, professorn. - När som helst, rektor Saltzman.
- Kom in. - Så ni tänker låsa in Josie i asken?
Hon är fullt kapabel att kontrollera den.
Professor Vardemus försäkrade mig om att svårighetsgraden är hög nog.
Dessutom är hon säker i asken -
- tills Caroline och jag kan hjälpa henne permanent.
Tänk om hon gör nån illa först? Hon försökte just torka ut MG.
Det är ett bra tecken, för hon är benägen till värre.
Om nåt så bevisar det att hon fortfarande är nåbar.
Jag såg in i hennes svarta ögon, och jag är inte så säker på det.
Vi måste se till att skolan är säker.
Det kan vi om vi behandlar det här som ett monsterproblem.
Så ser inte jag det.
- Vi vet. - Ni får stå över den här gången.
Okej. Vad är planen nu?
Äntligen.
Jag försökte med vingarna... Jag har inte fått kläm på det än.
- Vad har hänt? - Jag vet inte. Jag minns inte.
Det är en hel del blod.
Vad var det där? Prata med mig, Raf.
Jag får korta minnesbilder hela tiden.
- Minnesbilder av vad? - Den här platsen.
Jag fick just ännu en. Jag tror att nån dog här, Lan.
Vem?
Jag vet inte, men jag är ganska säker på att jag dödade personen.
Det avgör saken. Min syster är helt klart ett monster.
Vem annars skulle dekorera vår fest i svart?
Borde inte du ha vittnesskydd eller nåt?
Om hon fortfarande vill döda mig så är jag som säkrast intill dig.
Ut med språket nu. Jag vill hjälpa er med er plan.
Visst, men tala tyst. Hon får inte veta nåt.
Veta vad?
Kom igen, hörni. Det här är så onödigt.
Vill ni veta nåt så fråga mig bara. Jag bits inte.
- Var är Josie? - Jag är här, knäppis.
- Den verkliga Josie. Vår Josie. - Du menar den svaga Josie?
Jag har ju sagt att hon är borta. Tack vare dig, själviska Lizzie.
Du har rätt. Jag var självisk.
Men om du bara kommer tillbaka så ska jag försöka förändras.
Dina förändringar varar aldrig, så jag står över. Fler frågor?
Du kom tillbaka av en orsak:
Innerst inne vet du att vi kan locka fram det goda i dig.
Du har rätt - jag kom tillbaka av en orsak.
Och nu måste jag förstöra överraskningen.
GRATTIS PÅ FÖRENINGSDAGEN
Vi kan inte förenas. Vi är inte 22.
Det är snarare en vägledande ålder, som för att köra bil eller röka.
Ingen vill att du ska göra det när du är för ung - men du kan.
Ses vi alla i kväll?
Plockmat vid 19.30 och sen Föreningen vid 20.00.
Och våga inte komma sent, Lizzie. Då måste jag göra nåt drastiskt.
Potests förlorade tempel.
Bortom muren finns livets elixir och räddningen för mina döttrar.
Synd att du inte överlevde, kompis. Men jag ska skicka ett vykort.
- Jag trodde att du ville hjälpa till. - Fast nu vill Josie förenas:
Ingå en viljornas kamp där vinnaren uppslukar förloraren, alltså mig.
Lyssna bara på henne. Vi kan inte hjälpa Jo utan dig.
Fem minuter, Mikaelson.
Och det är bäst att din plan innefattar en kärnvapenrobot.
Jag ska göra en brygd...
- Uppfriskande - inte ett kärnvapen. - Snälla, Lizzie...
Okej, berätta mer om brygden.
Den skapar en befäst plats inom ditt psyke när ni förenas.
- Vad menar du med "när"? - Det går inte att kringgå.
Men om det här fungerar så hålls Josies medvetande -
- och ditt åtskilda när du uppslukar henne.
När vi sen har avgiftat henne -
- kan vi föra tillbaka hennes förstånd i kroppen.
Och ni båda blir normala... typ.
Du sa: "När jag uppslukar henne."
- Fungerar planen bara om jag vinner? - Tekniskt sett, ja.
- Men vi tror på dig. - Där begår ni ert första misstag.
Jag är min största beundrare, och jag vet att Lord Josiemort -
- kommer att mosa mig som en insekt.
- Det är därför jag är här. - För att städa upp mina inälvor?
Nej - för att träna dig.
Kom igen, kämpa!
Fokusera. Fokusera! Ärligt talat... Bara bättre.
Det är ingen fara.
Du klarar det här! Du klarar det! Ja, så där!
Allvarligt? Föreningen är en mental kamp, MG.
Inte Ninja Warrior eller vad du nu tänker på.
Jag kan träna din hjärna också.
Jag tror på viljans seger över köttet.
Lizzie har rätt. Vi måste hitta en häxa som kan hjälpa henne.
Det behövs inte. Om vi vill veta om jag är stark nog att vinna -
- så vet jag precis vilken häxa som kan tala om det.
Vi måste skaffa en snabbare ögonglob.
Men sanna mina ord, Chad: Tribriden har nåt i görningen.
Hope har alltid en plan. På nåt sätt hinner hon med kärlekslivet också.
Sluta pladdra, min motvilliga akolyt. Du missar den senaste twisten.
Vår favoritserie är visst på väg att läggas ner.
Snarare få en spinoff.
Hur kan du...?
- Astralprojektion. - Grymt!
- Ett enkelt sällskapstrick. - Jag håller med.
Så vem i helvete är du?
Jag är dödsrikets herre.
De förbannades färjkarl. Själars lieman.
Den allsmäktige Nekromanten!
Jag trodde att du skulle vara längre.
Jag är Chad. Bara Chad.
Har jag förstått det här rätt?
Är ni två hjärnorna bakom hela Malivore-verksamheten?
Allvarligt?
Tack för att ni hjälper oss. Med magi, menar jag.
Rektor Saltzman har kort om folk -
- så jag hjälper er gärna med hemuppgiften.
- Var det den här ni pratade om? - Ja. Plat en argent.
Man behöver bara lägga en droppe blod på den -
- så kommer ansiktet på personen som blodet tillhör att uppenbara sig.
Toppen. Tack igen, professorn.
Han är schyst. Lite godtrogen. Det var väl så Clarke lurade honom.
- Jag måste veta vem jag... - Lägg av. Du har inte dödat nån.
- Det vet du inte. - Du skulle inte göra nåt sånt.
Vad mig anbelangar behövs inte det här korkade testet.
Jag måste få veta oavsett vad.
Jag tror tyvärr inte lika mycket på mig själv som du gör.
Var bara inte orolig.
Vem personen än är så kommer denne att ha svar.
Du är rädd. Nej, du är alldeles skräckslagen...
Det behövde jag inte ditt dumma bowlingklot för.
- Josie är i princip Darth Vader... - Tyst. Jag måste koncentrera mig.
Du är inte rädd för att Josie ska skada dig, utan tvärtom.
Jag har redan skadat henne för mycket.
Jag vill inte göra om samma misstag.
Du kan titta nu. Du behöver inte oroa dig för det.
Inte? Kommer Hopes plan att fungera?
Jag behöver ingen kristallkula för att se Josie slita dig i stycken.
Föreningen är en viljornas kamp.
Att du är rädd för att vinna och förlora gör dig chanslös.
Menar du att jag kommer att dö för att jag blev en bättre människa?
- Ironiskt, va? - Fan ta personlig utveckling, då.
Jag återgår till att se efter mig själv i första hand.
Till att vara självisk. Åt helvete med Föreningen.
- Helt rätt. Lev länge och frodas. - Det kommer hon inte att göra.
Inte du heller.
Var det drastiskt nog?
Du...
Du dödade henne.
Och om du inte dyker upp i kväll börjar jag döda dina riktiga vänner.
Du kommer väl att stoppa henne? Att döda monster är väl din grej?
Kom, vi går ut och tar lite luft.
Lizzies bil är borta. Hon har stuckit.
- Är hon...? - Jag visste att Josie var farlig...
...men inte att hon var kapabel till nåt sånt här.
Det är mitt fel. Om jag hade nått fram till henne...
Som sagt: Det går inte att nå fram till henne.
Vi ger inte upp hoppet om Josie. Hon behövs för att skydda skolan.
- Säg det till Alyssa. - Ger vi upp så dog hon förgäves.
Så vi måste hålla oss till planen. Och du måste hämta tillbaka Lizzie.
Hon behöver dig, MG. Det gör vi alla.
- Vad gör du? - Det du vägrar göra.
Utarbetar en plan B ifall du skulle ha fel.
- Jag kan inte låta dig göra det. - Hur tänker du stoppa mig?
- Dr Saltzman, förmodar jag? - Vem frågar?
Jag heter professor Hawkins. Arkeolog till yrket.
- Hej på er. - Är ni också här för elixiret?
Tyvärr, men mina döttrars liv hänger på det.
Då kanske ödet har sammanfört oss, för ni lär behöva hjälp över muren.
Det är en klassisk bil.
Ta de fina grejerna.
Sluta smyga dig på folk som flyr för livet.
- Låt mig gissa: lokaliseringsformel? - Häxor gör som häxor gör.
Då så. Låt höra.
Ditt storslagna tal som övertygar mig att göra upp med min syster.
Jag har haft det samtalet med mig själv tusen gånger.
Jag vet att jag är självisk, men vad ska jag göra?
Låta dig släpa tillbaka mig till skolan så att jag kan dö?
Hope vill inte att nån mer ska komma till skada - och det innefattar dig.
Om du flyr så flyr jag också.
- Hej. - Hej.
Har du tid en stund? Jag måste be dig om en tjänst.
Var är Raf?
- Han skulle gå ut. - Okej...
- Skumt. - Varför då? Är nåt fel?
Jag vet inte. Kanske. Fast jag kan fråga dig detsamma.
Förlåt. Jag vet att jag är skum.
Terapispelet fick dig att tro att vi inte hör ihop.
- Raf har berättat. - Han är min bästa vän.
Jag vet. Jag visste bara inte hur jag skulle säga det själv.
Det är ingen fara. Men så att du vet så ska jag ingenstans.
Du kan omöjligt driva bort mig.
Och jag råkar vara en odödlig Fenix, så du får dras med mig - för evigt.
Vad behöver du?
Ett sätt att skydda både skolan och Josie.
- Jag vet bara inte om jag kan det. - Det kan du. Det gör du alltid.
Kul att du säger så, för jag behöver din hjälp med plan B.
Vad är fel med plan A?
Festdags, Stallions. Kom till gymmet, annars...
Herregud...
Vampyrer, häxor och varulvar. Barn i alla åldrar.
Det här är evenemanget vi alla har väntat på:
Föreningen!
Jag trodde att han var död.
I det djupröda hörnet: Från Mystic Falls, Virginia...
...den forna drottningen av medberoende...
...den regerande sultanen av Sifon - Josie Saltzman!
Jag trodde att hon också var död.
- Du är en sjujäkla hypeman. - Houdini sa samma sak.
Och i det blå hörnet: Elakhetens drottning...
...den blonda vålnaden, hon som ska sugas in i glömska...
...er alldeles egen Elizabeth Saltzman!
Min själviska syster dök inte upp.
Vilka ska jag döda? Ska det bli... vampyrer?
Häxor? Lite varulvar, kanske?
Prova med alla tre.
Är du säker på att du vill det här?
Den gröna ficklampan skulle inte göra det.
Han heter Gröna lyktan, och det vet du.
Du kan alldeles för många Hobbit-förolämpningar -
- för att inte vara ett hemligt Tolkien-fan.
Och jag har spelat hjälte färdigt. Alyssa dog.
Jag kunde inte hjälpa henne...
Räddar Superman alltid världen?
I stort sett. Men det är en serie. Det här är på riktigt.
Jag var dum som trodde att jag kunde göra skillnad.
Säger du till nån att jag läser nördporr så förnekar jag det.
Men om jag nu hypotetiskt gjorde det så vet jag -
- att det sanna hjälteprovet inte är att vara stark när det är lätt.
Det är att vara stark när det är svårt.
Om du trodde på det skulle du inte behöva en karta.
Jag är inte nån hjälte heller. Osjälviskhet klär mig inte.
Varför har vi då inte åkt?
Fan! Livet var så mycket lättare när jag bara brydde mig om mig själv.
Du ljög för mig.
Du kom visst för att övertyga mig att göra upp med Josie.
Jag menade det jag sa.
Jag litade bara på att du skulle fatta rätt beslut.
Dubbelfan!
Inse att er plan inte fungerar. Hur länge har ni försökt?
- Inte lika länge som han. - Just det...
En omöjlig uppgift för en ensam man, men inte om vi samarbetar.
Skulle jag lita på er?
Nej. Lita på att mina vänner förväntar sig elixiret.
Hälften kanske inte räcker för att rädda mina döttrar.
Nej, men att komma hem tomhänt gör det definitivt inte.
Låt mig hjälpa er, eller dra ert vapen och skjut mig.
Jag hatar ormar.
- Hoppas ni inte är en, mr Hawkins. - Professor Hawkins.
Vad stirrar ni på?
Sociis... Sociis...
Sociis.
- Kaleb? - Ja. Hur vet ni mitt förnamn?
På samma sätt som jag vet att du varken är britt eller arkeolog.
Jag minns allt. Även hur vi ska komma ut härifrån.
- Vad håller du på med? - Du skulle inte förstå.
Jag kanske är den ende som skulle förstå.
Vad du än har gjort så står jag vid din sida.
Hela vägen. Det finns ingen du kan ha skadat -
- och inget du kan ha gjort som skulle få mig att vända dig ryggen.
Det finns en sak.
- Vad är det här? - Nån dog vid det där trädet, Landon.
Det var jag.
- Lecutio Maxima! - Scutum!
Ett, två...
- Hur kom du ens hit? - Om du överlever berättar jag allt.
Det här är inte kul. Du gör inte ens motstånd.
Inte du heller. Jag vet att du finns där, Josie.
Hur får jag in i din tröga vargskalle att jag är Josie nu?
Incendia!
Du är inte Josie. Hon är inte svag. Hon är stark. Du är stark.
Ingen skulle kunna axla bördorna du bär.
Och du finns alltid där när dina vänner behöver dig.
Vi behöver verkligen dig nu.
Slutdravlat! Vad väntar du på? Döda tribriden.
Håll tyst. Håll tyst, allihop!
- Hope? - Är det du, Jo?
Trodde du verkligen att du var den som kunde locka fram min goda sida?
Jag tror inte ens att hon gillar dig.
Ascendo.
Nå, har du några sista ord till din gravsten?
Jag vet att du finns där, Josie. Kämpa!
Jag borde ha nämnt det tidigare...
...men svart är verkligen inte din färg.
Du är sen till din egen begravning.
Nej, jag kommer i precis rätt tid för att spöa dig.
Din dumma brygd fungerar väl? För den smakade fötter.
Jadå, om du vinner. Tack för att du kom tillbaka.
Som om jag hade nåt val. Fult gjort att skicka Benjamin Syrsa efter mig.
Du skulle ha gjort det rätta ändå. Sug nu upp min styrka.
Bara så att vi är på det klara: Det där var för din skull, inte min.
Ifall jag skulle förlora.
Då så, syster Satan. Nu dansar vi.
Men jag tänker inte förenas förrän alla på skolan är trygga.
Ut, allihop. Nu.
Ni hörde henne. Gå. Sätt fart!
Så att ni vet: Den här osjälviska handlingen -
- tar ut alla mina ogärningar.
Nej, det gör den inte!
Nog med förspel. Det är dags för huvudevenemanget.
Du anar inte hur länge jag har väntat på det här.
Tydligen inte länge nog för att ha nåt smart att säga.
- Tror du verkligen att hon kan vinna? - Annars ber vi för att plan B funkar.
- Vinner hon? - Jag vet inte.
Vad ska det ens betyda?
Du kan inte vara död. Det går inte ihop.
Inte blodet, minnesbilderna eller det jag såg i spelet heller.
Och definitivt inte att se mitt ansikte på brickan.
Men så hörde jag hans röst i högtalaren, och då klickade allt.
Allt kom tillbaka. Jag mindes.
Jag blev angripen när jag åkte hem från pappa.
Jag kämpade emot och sprang.
Nekromanten dödade mig.
Om han har fört mig tillbaka så är jag...
...en av hans marionetter, som Cassie var.
Han kan utnyttja mig för att skada dig eller vem annars han vill.
Nej. Jag vägrar tro på nåt av det.
Känner du hjärtslag?
Jag är redan borta.
Jag kan inte låta dig göra det här.
Grejen är att jag hade gott om tid att göra det innan du hann hit.
Det är som att han inte tillåter det.
Det är som att Nekromanten har kontrollen.
Så du måste ta hand om det åt mig.
Ta hand om...? Du menar döda dig?
Absolut inte. Du är min bror.
Och jag har ingen fri vilja. Men det har du. Det har du.
Låt mig inte vara en marionett.
Du har fri vilja. Använd den.
Snälla.
Jag kan inte göra det här just nu, Hope. Plan B...
Bort från dem.
Alyssa? Hur?
Hon har skaffat sig en mäktig ny vän.
Du. Du bär ansvaret för det här.
Jag älskar förvisso att hämnas, men det var födelsedagsbarnets idé.
Flickor... Herregud. Kom igen, älskling.
Gråt inte, pappa. En mun mindre att mätta.
I morse sa jag till er att vi skulle klara oss.
Att vi skulle få Josie tillbaka.
Men jag hade fel. Den Josie vi älskade är borta.
Lizzie likaså.
Nöjd?
- Hur skötte jag mig? - Jag köpte vartenda ord.
Hoppas att spionen också gjorde det.
Det kommer inte att dröja länge om det fungerade.
Tack, gode Gud.
Det var en sjujäkla plan, det måste man ge Hope.
- Jag älskar er. - Pappa? Vad är det som händer?
Du lever. Det är allt som betyder nåt.
Det betyder att jag vann. Att jag...
Josie mår bra. Hon tror att hon vann, men Hope hade en plan B.
Hennes brygd var inte bara till för att åtskilja era medvetanden.
Den kopplade samman ditt liv med Landons, så han dog med dig.
Men eftersom han är odödlig återuppstod du sen med honom.
Hope tror att vi kan få Josie tillbaka.
- Hur då? - Det var där MG kom till nytta.
Jag hjälpte Hope att göra en gammal hederlig huvuddykning.
Ni var tvungna att förenas för att Josie skulle bli sårbar.
Då kunde jag skicka in Hope i Josies hjärna.
Sen ryckte jag ut henne innan nån märkte vad vi gjorde.
Varför sa ingen nåt till mig?
Hope kunde inte riskera att Josie fick reda på planen.
Dessutom visste vi att du inte skulle rymma på riktigt.
Hjältar räddar ju världen även när det är svårt.
Så... Hope är inne i Josies hjärna?
Ja, och det finns... mer att säga om det.
Innan Hope kommer tillbaka får ingen annan veta att du lever.
Nekromanten spionerar på oss, så vi måste låtsas inför hans kamera.
Ofattbart att Lizzie är död.
Nu är det min tur att få det jag vill ha.
Vi tar och använder din mörka magi för ett högre syfte.
För att väcka och kontrollera Malivore.
Om han lägger sina smutsiga händer på Landon så blir han odödlig.
Oroa dig inte. Jag har planer för mr Kirby.
Välkommen tillbaka till de levandes land.
Tänker du berätta vad det där handlade om?
Hope behövde en plan B. Vi hittar en åt dig också. Jag lovar.
- Jag kunde inte gå härifrån. - Jag visste att du inte skulle det.
Nej, jag menar att det inte gick. Nekromanten lät mig inte göra det.
Vi ska inte låta honom vinna. Vi ska ta itu med honom.
- Har jag nåt val? - Inget alls.
All-in, alltid.
Det är som du sa...
Inget val.
Text: Fredrik Ringstedt-Axberg www.sdimedia.com