Tidligere:
- Du kan ikke efterlade mig her. - Jeg kan ikke tage dig med mig.
- Hvem er du? - Hele verden har glemt mig.
Og ham, jeg elsker, er gået videre.
Send mig tilbage, så skal jeg nok være skurken.
- Kald mig rektor. - Jeg vil gøre dig stolt.
Jeg vil knuse Hope Mikaelson.
Monstrene er tilbage. Jeg har ingen anelse om hvordan eller hvorfor.
Havde du noget mod sort magi? Jeg tror, det fungerer.
Ja, det gør det.
Jeg har fundet en måde at genskabe folks Malivore-minder på.
Du kan huske hende. Ændrer det alt?
Jeg ved det ikke.
Har du nogensinde haft et minde, som du ikke kan skelne fra en drøm?
Du giver slip på det og tænker, at det var fantasi.
Tænk, hvis du indser, at det slet ikke var en drøm?
Det var virkeligt. Fuldstændig virkeligt.
Portalvagter til tjeneste.
Jeg har taget forstærkninger med.
Pludselig ved du alt det, som du troede, du aldrig ville vide.
Tynget af et valg, som ingen burde blive påtvunget.
Alle retter deres blikke mod dig, så du kan gøre det rigtige.
Nå... Er det ikke dejligt? Sammen igen.
- Alle tiders. - Fedt.
Det, at I to ikke taler sammen -
- fordi I tilfældigvis er forelskede i samme havenisse...
Vi kvinder er mere udviklede end det.
- Absolut. - Utvivlsomt.
Godt, for personligt har jeg aldrig haft det bedre.
Mit arbejde lønnede sig, mit sind er skarpt -
- alle sammenbrud var ren fantasi -
- som skyldtes to manipulative vampyrer -
- der for evigt vil være mine fjender.
Hvad sker der med Sebastian?
Rektor "Downton Abbey" vil have, at vi lader ham gå på skolen.
Men efter at han lod mig tro, at jeg var psykisk syg -
- så kommer det ikke til at ske.
- Du burde tilgive MG. - Aldrig.
- Han ville ikke såre dig. - Han skjulte ting. Nul stjerner.
- Andre her har hemmeligheder. - Jeg ville ikke såre dig.
Som sagt: Nul stjerner.
- Er det, hvad jeg tror? - Ja.
Her.
- Jeg har ikke brug for den mere. - Tak.
Se os lige.
Vi lader vores intellekt regere over vores følelser.
Vi går videre med værdighed og elegance.
Det her er den ægte definition på girl power.
Jeg er stolt af os.
Vær hilset, hekse.
- Hvem fanden er du? - Et svar for et svar.
Der er to søstre. Den ene avler den anden.
Og den anden føder herefter den første. Hvem er de?
Nat og dag. Søstrene er nat og dag.
Jeres belønning for at svare korrekt er -
- at vide, at I taler med de fortidige landes hersker.
Den hellige, for evigt guddommelige sfinks.
Folk plejer at blive mere imponerede.
Det har været et langt semester. Prohibere.
- Invisique. - Invisique.
Se selv. Girl power.
Rektor Vardemus, tak. Ja, jeg venter.
Hej. Godt nyt: Vi har fanget et monster mere.
Det er en sfinks, hvis den står på din Malivore-liste.
Altså må zombien være død nu.
Medmindre Malivore er begyndt at sende to monstre ad gangen...
Okay. Og godmorgen til dig.
Du fortalte din historie...
Men nu... med minderne...
Jeg er glad for at have dig tilbage.
Gid alle andre havde det på samme måde.
- Du må bare give dem tid. - Det er faktisk planen.
Jeg skal til New Orleans og finde ud af, hvordan man lukker portalen -
- med min tante og hendes heksekult.
Den rejse til New Orleans...
Er det tur-retur eller enkeltbillet?
Jeg ved det ærlig talt ikke.
Jeg er ked af, at jeg ikke kan give dig et svar.
Jeg holder af både dig og Hope.
Jeg har ramt girl power-bunden.
Jeg hader at spørge, men kom nu til sagen:
- Hvem vil du vælge? - Jeg er ikke ham.
Jeg er et prismetisk hologram fra din underbevidsthed.
Jeg ved kun det, du ved.
- Find ud af, hvad han ved. - Han gemmer sig i biblioteket.
- Så ved du, hvor han er. - Men hvad skal jeg sige?
- Du vil stadig have ham, ikke? - Selvfølgelig.
Men alle vil have ham, selv Malivore.
Det er ærgerligt, at jeg ikke kan give ham dig.
Tænk, hvis du kunne det?
Du behøver ikke blive her. Du har andre ting at lave.
Hvis du er her, så er jeg her.
Fedt, men du har været klistret til mig i 22 timer.
Hvem skal beskytte dig, hvis et monster smutter forbi pigerne?
Ja, men du er min bror. Ikke min livvagt.
Jeg vil gøre hvad som helst for at passe på dig, Lan.
- Det skylder jeg dig. - På grund af Hope?
- Du skylder mig ikke noget. - Lad mig skylde dig det her.
- Hej. - Hej.
Er der en chance for, at vi kan tale sammen?
Ja, jeg lader jer være alene.
Jeg har en skør idé.
Hvad skøre idéer angår, så tager den her sandelig prisen.
Men det kan fungere, ikke?
Det formoder jeg.
Men det ville kræve sort magi -
- og jeg ved, hvordan din far har det med, at du udøver den slags.
Hvis det gælder liv og død, så kan han leve med det.
Teknisk set er det muligt.
Den her trefork skal nok vise sig nyttig.
Er du sikker på, at du er parat til det?
Den eneste, der skal gøre noget farligt, er Hope.
- Hvad mon hun siger? - At vi sindssyge.
- At vi ikke skal spille helte. - Hvordan vil du overbevise hende?
Der er kun én måde at finde ud af det på.
Hope!
Du må ikke rejse. Jeg har brug for dig.
- Jeg skal... lukke portalen. - Så tager jeg med dig.
Jeg kan ikke bære at miste dig igen.
Jeg elsker dig, Hope Mikaelson.
Jeg elsker også dig. Selvfølgelig elsker jeg dig.
Satans også. Skulle du absolut finde Hope?
Hvad fanden foregår der?
Det her er det modsatte af girl power.
Det er modsatte af fornuftig tankegang. Er der to Landon'er?
- Vi kalder den anden... - SimuLandon.
Josie forvandlede min underbevidsthed til en golem.
Vis hende det.
Rektor Vardemus hjalp os.
Vi bandt SimuLandons hjerne, krop og sjæl sammen med en besværgelse.
- Hvilken en? - Det skal du ikke tænke på.
Han gav mig et magisk timeglas, der forebygger bivirkninger.
Far smelter dig, hvis du fifler med sort magi.
Jeg fifler ikke. Jeg prøver bare at lukke portalen.
Vi bruger ham som lokkemad og lader sfinksen tage ham ind i portalen.
Jeg vil blive her hos Hope.
Vi skal tale med din underbevidsthed om personligt albuerum.
Jeg vidste ikke, at han ville være så frimodig og hurtig.
Han løb straks ud for at finde dig.
Der er en hage: Jeg har bundet ham til månecyklen.
Så når månen står højest i morgen aften...
...vil Simu-jeg blive opløst.
- Det har ingen fortalt mig! - Hvordan lukker det portalen?
SimuLandon skal pumpes fuld af Hopes blod.
Når han går ind, lukker tribridblodet portalen.
Mit blod er ikke nok til at holde den lukket.
- Malivore spytter ham ud. - Ikke hvis han opløses...
...før der er noget at spytte ud. Portalen lukkes, problemet løst.
Livet går tilbage til det normale. Sådan da.
Er det klogt at give hans underbevidsthed en stemme?
Kun sådan lukker vi portalen.
Eller også ville du bare høre, hvem han vil have.
Jeg har vist allerede fået mit svar.
- Jeg elsker dig, Hope. - Hold op med at sige det.
Jeg kan ikke gøre for det. Jeg vil råbe det. Jeg...
Ad somnum.
Jeg lader dig ikke komme i nærheden af Landon -
- så lad os gøre det let for os begge to.
Et væsen har fire fødder ved livets daggry -
- ved dets midtpunkt to fødder og ved dets skumring tre.
Hvad er det for noget?
Et barn går på alle fire, og så står han på to fødder -
- og når han bliver gammel, så går han med stok.
Svaret er mennesket. Den er let.
- En klassisk sfinksgåde. - Mit rygte kommer mig i forkøbet.
Hvad er der ellers nedfældet om mig?
Alt muligt. Grækerne skrev mest om dine gåder.
Men ifølge egyptisk mytologi var sfinkserne beskyttere.
De bevogtede oraklernes tempel.
Så mange bøger, så få kendsgerninger.
Jeg er ikke oraklernes beskytter. Jeg er oraklet.
Og da du svarede rigtigt på min gåde -
- har du fortjent at få svar på et valgfrit spørgsmål.
Det første, de lærer os, er ikke at lytte til monstrene.
Sfinkser kan ikke lyve.
Kom nu. Et spørgsmål skader ikke.
Det eneste spørgsmål, jeg har, er...
Hvordan holder jeg Landon i sikkerhed for Malivore?
Hvad så du?
Landon er ikke i sikkerhed, så længe han er her.
Du må få ham væk herfra for at beskytte ham mod Malivore.
Klar?
Så...
Skal vi ikke tale om, hvordan du forsvandt efter croatoaneren?
Jeg havde ikke meget at sige.
Velkommen tilbage.
- Det har han. - Han er min underbevidsthed.
Han har intet filter. Jeg er et komplekst, udviklet væsen.
Udviklede væsener snakker. De flygter ikke, når det bliver kompliceret.
Hold op med at undgå mig.
Jeg undgår dig ikke. Vi er i samme lokale.
Du ved, hvad jeg mener. Sig nu, hvad du føler.
Det handler ikke om, hvad jeg føler, men om hvad der er rigtigt.
Det rigtige har en udløbsdato.
Hvis man venter for længe, så går det galt.
Har du ikke andet at sige til mig?
Jeg elsker dig...
...så højt.
- Vi har et problem. - Nej, Vardemus har et problem.
Hvis han vil lade pubertets-Dracula gå på skolen...
Ric, problemet er Vardemus.
Dna'et fra baren, som sherif Mac videresendte til mig?
Jeg har endelig fået prøvesvarene. De matcher Vardemus.
Har du kørt Vardemus' dna?
Jeg ville jo holde øje med ham. Men det bliver mere underligt. Se.
Vent. Det her giver ingen mening.
Der står, at han er en mand, kvinde og af enhver mulig etnicitet.
Men kun 10% hvid, hvilket vi begge ved ikke passer.
- Han er også delvis hund, rådyr... - Jeg har set det før.
Ved Malivore-pølen, da Hope forsvandt.
Der var en tredje person derinde. Jeg vidste ikke hvem, før...
Var Vardemus ved pølen?
Han.
Eller monsteret, der foregiver at være ham.
SimuLandon fortæller altså alle, at han elsker Hope.
Jeg må være middelmådig.
Langt fra middelmådig, miss Saltzman. Du er blevet en magtfuld heks.
Og langt fra fossende næseblod.
- Jeg er imponeret over dig. - Jeg er ved at eksplodere.
- Virker timeglasset ikke mere? - Det virker skam.
Det hjælper mod sort magi, ikke stærke følelser.
Det her er mere end stærke følelser. Mit hoved skriger ad mig.
Tja... din ven og din søster har løjet for dig.
Din kærestes hjerte tilhører tydeligvis en anden.
Men frygt ej.
Der er andre måder at frigøre dæmonerne, der danser i dit hoved.
Treforken, vi brugte i morges...
Jeg tror, at du endelig er stærk nok til det her.
Luk øjnene.
Besværgelsen vil kanalisere vreden, sorgen...
Alt... ind i objektet der.
Den vil trække al den mørke energi ud af dig.
Gentag efter mig...
Phasmados tribum nas ex viras. Quo animo transibit.
Du kan godt...
Bevar fokus...
Phasmados tribum nas ex viras. Quo animo transibit.
Bevar fokus på treforken.
Det er snart overstået.
Åh gud ...!
Jeg vidste ikke, at jeg var så bange for nåle.
Jeg må tilføje det på listen.
Små rum, bevingede insekter, døre på hængsler... undskyld.
Jeg taler for meget, når jeg er nervøs.
Kan vi ikke bare sidde her og vente? I tavshed.
Okay.
Hvorfor rejser du fra byen?
Er du også bange for tavshed?
Jeg er snart død. Hvad sker der ved at tale om det?
Jeg vil ikke blive et sted, hvor jeg ikke er velkommen.
Du hører hjemme her.
Det er en skole for vampyrer, hekse og varulve.
På papiret giver det mening, men virkeligheden er kompliceret.
Hvad er det, der er kompliceret?
Dine venner skabte mig, så du ikke skulle gå ind i portalen.
- Det må du ikke sige. - Men det er jo sandt.
Det er skræmmende -
- men jeg gør alt for at passe på dig.
- Du siger virkelig tingene ligeud. - Det er prismen.
Det er ærgerligt, at Landon ikke gør det.
Han tør ikke indrømme, at han er en kujon.
Det er derfor, han ikke kan sige, at han vil have, du bliver.
Det er derfor, han ikke fortæller, hvad han føler.
Vil du holde mig i hånden, før Lizzie henter mig?
- Landon. - Hej.
Hvad har du gang i?
Det er en anordning, som skal beskytte mig mod monstret.
Det kan ikke fange mig nede på søbunden.
- Det er vanvid. - Mener du SimuLandon?
Jeg mener det hele!
Forstår du ikke, hvad du udsætter dig selv for?
Du er en føniks og kommer tilbage, men er det så okay?
Så har vi monstrene og angrebene og planerne og reserveplanerne...
Ifølge sfinksen vil det fortsætte.
Er han synsk? Har han forudset det her?
Spiller det nogen rolle?
I finder bare på en anden sindssyg plan.
Hvordan er vi endt her? Skolen var vores eneste tilflugtssted.
Men nu føles det som det mindst trygge sted i verden.
Hvad sagde den synske sfinks ellers?
Josie... Josie.
Far... Jeg tror, jeg har gjort noget dumt.
Husk: Gå forbi sfinksen, og så snart han ser dig -
- så åbner jeg tremmerne, og han tager dig med til Malivore.
Du får det at lyde let og sjovt, når det er skrækindjagende.
Gå nu.
Landon Kirby...
Patentibus.
Og hvad skal jeg med dig? Jeg kan ikke bruge dig til noget.
- Hvad for noget? - Ja! Jeg er sikker!
Sidder der en hårbolle i din hjerne?
Det er Landon Kirby i egen høje person!
Alle monstre fra portalen vil tage ham med til Malivore.
Jeg er her ikke efter Landon Kirby.
- Hvorfor fanden er du her så? - Et svar for et svar.
Ikke flere gåder.
Okay. Jeg vil besvare dit spørgsmål.
Fedt nok.
- I form af en gåde. - Pokkers også!
I mørket tændes et lys.
Det oplyser vejen, som formørkede sjæle kan følge.
To finder deres egne veje, mens en tredje ser en helt ny vej.
Hvad er den nye vej?
Bare rolig. Skolen er evakueret. Og du skal ikke bevæge dig.
- Du er i sikkerhed her. - Hvad foregår der?
Rektor Vardemus var en trojansk hest for agent Clarke.
Sfinksen er ikke ude efter Landon -
- og Josie kom til at skabe et mørkt objekt af ubestemmelig kraft.
Jeg burde hjælpe til...
Du kan nærmest ikke engang trække vejret.
Hvil dig heroppe, mens jeg afsøger skolen.
Hej.
Har du savnet mig?
Clarke? Hvordan er du kommet herind?
Min pålidelige ring. Den skaber illusioner.
Jeg ventede, til dine venner havde tømt skolen.
- Fluctus Inpulsa! - Surprise!
Jeg fandt dem i våbenkammeret. Lænker, som neutraliserer heksekunst.
Endnu en af Rics anordninger mod de overnaturlige.
Værsgo. Føl dig hjemme. Og fortæl, hvad fanden du vil.
Jeg har lovet min far, at jeg ville komme tilbage og dræbe dig.
Men min far tog røven på mig igen.
Hvordan gjorde han det?
Han virker ellers som et elskværdigt overnaturligt geni.
Min skikkelse begyndte at forfalde.
Han satte et tikkende ur på mig for at kontrollere mig.
Jeg var nødt til at fortære mennesker og monstre for at holde mig stabil.
Det fungerede ikke.
Jeg havde fortæret dem alle, men jeg var stadig ustabil.
En gang muddermand, altid muddermand.
Men ikke længere. Jeg har en ny løsning.
Dig.
Hvorfor dræbe dig, når jeg kan blive en mægtig tribrid -
- og sige fra over for min far én gang for alle.
Alle vil være tribrider, indtil de rent faktisk skal være det.
Hvad er det?
Et lille våben, Josie hjalp mig med at skabe i dag.
Min bevidsthed overføres til den næste, jeg skærer i.
Jeg ved, at jeg ikke burde være skadefro...
Men du røvrendte mig. Og nu tager jeg hævn.
Jeg vil nyde det her.
Du er bogstavelig talt tømt for blod. Hvor langt væk kan du nå?
Hope?
Hope.
Af et almægtigt væsen at være er du ikke særlig god til gemmeleg.
Klog pige.
Fint trick. Luk nu døren op, Hope.
Satans ...!
Hjælp mig!
Ingen steder at tage hen. Ingen, der kan hjælpe dig.
Halløj, brormand.
- Jeg hørte dig skrige. Er du okay? - Det er jeg nu.
Du skulle være sprunget i pølen i stedet for din kæreste.
Er I sammen igen?
Det er så svært at følge med i al jeres forholdsdrama.
- Jeg er træt af at høre på dig. - Du slipper snart for det.
- Jeg forstår det bare ikke. - Hvad?
Hvad vores far ser i dig.
Du kan regenerere, men du har ingen magi.
Nogen skal altid komme og redde dig. Du er ynkelig.
Jeg er ligeglad med, hvad I synes. Jeg går kun op i hende.
Beklager, Hope. Det er et familieanliggende.
Jeg er imponeret.
Han vil altid være den underlegne søn.
Sådan ser det ikke ud herfra.
Gør det bare. Du har ikke brug for hende, men for mig.
- Gør det. - Nej!
Det her er for din skyld.
Det var ikke planen, men i det mindste er fønikser udødelige.
Nu dør du i morgen.
Bang. Jeg styrer alt.
Helt ærligt!
Nå... der tog historien lige en drejning.
- Nu gør du kål på mig, ikke? - Ja.
Husk, at jeg allerede håndterer traumet ved at vide, at jeg skal dø.
Det gør hele offeret lidt mindre romantisk, ikke?
Hvor er den ægte vare? Han må være hos sin anden kæres...
I dag lærte jeg, at vi ikke kan løse monsterproblemet.
Jeg ville helst undgå denne smerte -
- men nu har det varet længe nok.
Vil du have noget?
- Aspirin? Is? Sodavand? - Nej, men du kan sætte dig lidt.
Undskyld, at jeg ikke beskyttede dig fra mudderdrengen.
Jeg er glad for, du har det godt.
Hej. Må jeg lige hurtigt tale med Josie?
Jeg henter noget is.
Nogle gange er smerte uundgåelig.
- Hvordan har du det? - Jeg føler mig udnyttet.
Men jeg er glad for, du har det godt.
- Har du det godt? - Ja, jeg er bare lidt udmattet.
- Jeg ved, hvordan det føles. - Du må hellere hvile dig.
Ja, det skal jeg nok. Men...
Er det okay med dig, hvis jeg begynder på skolen igen?
Jeg savner det. Jeg savner timerne.
Morgensamlingerne.
Vores Super Squad.
Jeg savner oven i købet, at Lizzie er led ved mig.
Jeg savner dig.
Men jeg kommer ikke tilbage -
- hvis det gør for ondt på dig.
Hvad er det?
Penelopes dagbog.
Nogen bruger hendes pen.
Jeg har indset, at monstre ikke er det eneste problem.
Jeg er også problemet. Jeg står i centrum for hjertesorgerne.
- Hvad er der? - Det er Landon.
Jeg må rejse væk herfra og tage hjertesorgerne med mig.
Jeg må lade jer leve jeres liv uden monstre...
...og uden mig.
Jeg håber, I kan tilgive mig, men jeg forstår, hvis I ikke kan.
Med kærlighed og anger, Landon.
Er du sikker på, at du vil med?
Hele vejen, broder.
Han har truffet sit valg. Vi må træffe vores.
Hvad enten Landon er her eller ej, så vil jeg have, at du er her.
Jeg er virkelig ked af det.
Også jeg.
Noget sagde mig, at jeg måtte finde den gode is frem.
Vi har vist alle sammen følelserne uden på tøjet nu.
Hør her: Far siger, at jeg ikke må droppe Sebastian -
- før han har tjekket ham.
Og nu da vi ikke har nogen rektor -
- vil ingen kunne straffe MG for hans uhæderlige opførsel.
Hvor latterligt er det lige?
Lizzie fortalte mig sfinksens gåde. Den er svær.
Gad vide, hvad han mente med "formørkede sjæle".
- Ånder? - Det er muligt.
For resten. Jeg vil bare sige, at jeg ikke skulle have stemt dig ud.
Det må du undskylde.
Jeg skulle ikke have sat dig i den position -
- så vi kan dele skylden.
Tænk, hvis sfinksen ikke taler om ånder, men om monstre?
Alle Malivores monstre havde samme dagsorden.
- De fulgte alle samme vej. - Netop.
Men hvilke to gik deres egne veje?
I mørke tændes et lys:
Portalen i Mystic Falls.
Den oplyser vejen, som formørkede sjæle kan følge.
Væsner, som steg op fra portalen.
- To fandt deres egen vej. - Hope og Clarke.
- Men en tredje ser en ny vej. - Dig.
Du tjener ikke Malivore, fordi du kan se en ny vej.
Du tjener en anden herre.
Godt klaret. I har løst min gåde.
Malivore er frygtelig.
Men det, der venter... er endnu værre.
Du er oraklet, så sig mig: Hvad bliver det næste?
Der er to fanger.
En er herre i sit bur, den anden vender hjem uden kræfter.
Faderens synder vil hjemsøge døtrene her.
Og ikke her.
En ny helt rejser sig, som kan fældes af den gyldne pil.
Ulven blandt jer har mange ansigter.
Når tiden revner, så vil mørket overvælde alt.
Men den største ødelægger af alle... er kærligheden.
Bare rolig. Alt vil snart blive smertefuldt tydeligt.
Nu da drengen er i sikkerhed fra Malivore, er min opgave fuldført.
På gensyn.
Tekster: Maja Axholt www.sdimedia.com