Tidligere...
- Penelope forlater skolen. - Jeg vet det.
Du tenker aldri på andres følelser!
Det er en logg over alt som er skrevet på skolen.
Du bør lese om det faren din kalte Foreningen.
- Hva er Malivore? - En helvetesdimensjon.
Den sletter vesener fra kollektiv bevissthet.
Jeg var i Malivore.
Så var jeg plutselig her igjen. Gravid.
Landon er en overnaturlig ubesmittet unnfangelse.
Du skjuler noe om moren min.
- Jeg kan ikke være her. - Landon!
Ressursen din mislyktes. Jeg ryddet opp etter henne.
Følg rutinen før du kaster ham uti. Finn ut hvor han er fra. Familie.
Vil han røpe andre fønikser?
- Og spør ham om kniven. - Selve kniven?
På skolen hørte jeg at han prøvde å stjele den.
Hva ville han med en av gropens nøkler?
Det går nok greit. Han spilte inn et mobilsvar uten mye motstand.
Ingen ser oss nå.
Jeg har sagt til de andre at jeg ikke vet noe.
Jeg er føniks, Dør jeg her nå, så våkner jeg igjen. I flammer.
Det blir mye aske å tørke opp. Og når jeg våkner, vet jeg ingenting.
Jeg er ikke her for å avhøre deg, Landon.
Jeg er her for at du skal få noen svar.
De som lagde nøklene til Malivore, lagde noen falske også.
Da ville ingen vite hvilke tre som var ekte.
Det tror jeg du kan hjelpe meg med.
Kaller noen av dem på deg?
Som en hvisken? En kløe?
A: Jeg føler ingenting.
B: On jeg så gjorde det, hjelper jeg ikke kidnapperne mine.
Dette er ikke for Triad. De vil at nøklene skal forbli skjulte.
La meg være tydelig:
Jeg vil kaste dem i gropen og låse opp Malivore.
Takk for ærligheten. Det er forfriskende.
- Men nå får du ingen hjelp av meg. - Jeg skal fortelle deg en historie.
Etterpå kan du avgjøre om du vil hjelpe meg.
- Skal en historie endre meningen min? - Denne, så.
Det er historien om faren din.
Følg med!
- Oi! - Så du det?
Den tok nesten hodet ditt.
- Hvor lenge har jeg vært her? - I en time.
Du har manøvrert som en zombie.
- Går det bra med deg? - Ja da.
Du trenger ikke å spille bekymret bare fordi jeg er alfa.
Kampen fortsetter. Kom igjen!
Beklager at jeg stakk, Ric, men jeg trenger litt tid.
Jeg drar på campingtur en stund.
Jeg håper jeg kan ta igjen skolearbeidet senere.
Hils til Raf og Jed fra meg.
Jed? Hvorfor hilser han til Jed?
Dra etter ham. Det er noe som ikke stemmer.
Triad har prøvd å få tak i ham. Han er ikke trygg der ute.
Vi skjulte noe stort for ham. Han trenger tid til å bearbeide det.
Vi bør respektere privatlivet hans. Vi bare venter.
Jeg kjenner det blikket. Hva er galt?
Elevene har gått gjennom så mye. Jeg har prøvd å hjelpe Rafael, -
- men bivirkningene av Hopes eliksir blir verre.
Han mister tid og har aggressive utbrudd.
Jeg tror han glir mellom ulve- og menneskesinnet.
Jeg skal holde øye med ham.
Du har gått på sparebluss de siste ukene. Hent inn hjelp.
Noen som kan hjelpe til med å undersøke Rafael.
Dorian er for stolt til å komme tilbake.
Du vet hvor mye respekt jeg har for deg.
Men er du sikker på at problemet er stoltheten hans?
- Angrep et monster her? - Der er du.
Jeg ble lei av å vente og prøvde en bananpai.
- Hvor er den? - I søppelet. "Prøvde", sa jeg.
Vi går tilbake til plan A. Du lager den for meg.
Josie kom ikke tilbake i går.
Jeg tror hun sov på Penelopes rom. Da får hun nok hepatitt B.
Har du sovet? Du virker litt...
- Fokusert og motivert? - Ja visst.
Å sove separat betyr at en tilgivelsesklem er uaktuelt.
Men hun har vært på biblioteket, så et spiselig offer burde funke.
Før eller siden må du kanskje be om unnskyldning.
Be aldri om unnskyldning. Tro meg. Det er sånn vi gjør det.
Jeg er egoistisk, hun furter, og så tilbyr jeg bakevarer.
Noen andres bakevarer.
Det gir deg jo noe å gjøre.
Nå kan du oppdatere meg. Har du hørt fra alven med mopphode?
Han trenger tid til å tenke.
Jeg føler at om jeg kunne tenke ut de rette ordene, -
- ville han komme tilbake.
Øv, da.
Emma har et prisme som kan simulere samtaler.
Jeg må snakke til mor og far i den når jeg er i dårlig humør.
Du får et prisme for en bananpai.
- Jeg har med hjernemat til deg. - Jeg er ikke sulten.
- Det er favoritten din. - Noen måtte vel si deg hva det var.
Jeg kommer ikke til å tro på noe du sier.
Du får A+ for manipuleringen, dette er virkelig skremmende...
- Hvor fikk du det? - Det er en del av det jeg skal si.
Jeg vet om faren min alt.
Mor ble gravid med et monster i Malivore.
Da blir han lett å få øye på.
For omtrent tusen år siden...
...fantes det monstre i visse deler av verden.
Og i én region...
...fantes det ikke noe mer skremmende enn drager.
Ingen kunne stå imot drager alene.
En uhellig allianse tok form.
En heks, en varulv og en vampyr...
Gikk inn på en bar. Den har jeg hørt.
Unnskyld.
Triaden blandet blod.
Med svart magi skapte de en golem som kunne fortære dragene.
De ga vesenet en umettelig sult.
Formelen gjorde det ute av stand til å skade hekser, varulver og vampyrer.
De kalte det Mørkets Fortærer.
Dragene antok menneskeform -
- og gikk for å samle skatter fra landsbyene de hadde angrepet.
Da ventet det på dem.
Det tok dem og fortærte dem.
Til deres overraskelse, var vesenet mer effektivt enn de hadde trodd.
Da dragene var borte, spiste det alle monstre det kunne.
Det svelget dem inn i et endeløst rom inni seg selv.
- Sier du at golemen spiste faren min? - Nei, Landon.
Faren din er golemen.
Mørkets Fortærer.
- Hei! - Hei!
Slå deg løs.
Første gang føles rart. Du snakker til underbevisstheten din.
Takk. Denne er til deg.
Faren din har den innelåst på kontoret.
Den sier sikkert noe om Foreningen Josie ser etter.
For en gangs skyld er det rare forholdet ditt til pappa nyttig.
Akkurat. Bare vær forsiktig.
Hvis faren din skjuler noe, er det nok en god grunn til det.
Jeg takler det nok.
Jeg føler at alt kommer til å ordne seg. Føler du det?
Det er som om skolen vibrerer.
Vi skal få tilbake menneskene våre.
Hei, du...
Hei.
- Går det bra? - Ja.
Ja. Unnskyld.
Det er første gang jeg snakker til et magisk hologram.
Hologram? Hva mener du?
At jeg ikke er ekte? Hva snakker du om?
- Herregud, ikke gjør det! - Unnskyld.
Du virket anspent. Jeg ville bryte isen.
Da er iallfall dette en nøyaktig versjon av deg.
Det kan du nok takke deg selv for.
Var det noe du ville si til meg?
Ja, jeg burde ha fortalt deg om moren din og alt det før.
Jeg ville bare beskytte deg fra å bli såret.
Så jeg ville si at jeg er lei for det om jeg såret deg.
- Du er lei for det hvis du såret meg? - Ja.
Da godtar jeg unnskyldningen.
Hvis du er lei for det.
Skulle den talen liksom virke på meg?
Det var ikke det du ville si.
- Hva vet vel du? - Jeg er jo deg.
Si meg hva jeg vil si, da! Så sier jeg det.
Sånn fungerer det ikke. Du må lytte.
Lytte til hva?
Selv den falske deg er irriterende! Herregud!
Hvordan kan en leirerobot være faren min?
Den forble ikke en golem.
Den absorberte så mye monster-DNA at den utviklet seg.
Etter hvert fikk den en bevissthet.
Han ble faktisk levende.
Regionen ble tom for monstre. Triad ville senke ham ned i leiren igjen.
De skapte ham. Bare de kunne ødelegge ham.
Alt de måtte gjøre, var å fjerne symbolet i pannen hans.
Men han sviktet skaperne sine.
Han avtalte med menneskene han reddet.
De lot ikke sin nye gud bli tatt fra dem.
Menneskene slapp ham fri, så han kunne gå rundt, fortære mer -
- og slette minnet om at monstre fantes.
Men som Adam i Edens hage innså han at han var alene.
Han gjorde det alle skapninger før eller siden gjør...
Han skapte.
Han skapte vesener som seg selv. Hans barn. En slekt.
Du klarte deg så bra fram til det.
Jeg likte opprinnelseshistorien.
Men du ber meg tro at jeg er en magisk leiremann med plantede minner.
Tvert imot. Alle barna han skapte, var uperfekte.
Med feil. Ingen hadde kreftene hans.
Alle hadde svakheter. De var sterile og kunne ikke videreføre arven.
Han ble skapt for å være den eneste av sitt slag.
Det var ikke meningen at han skulle være en art og ha egen slekt.
Men han fant en måte å reprodusere seg på.
Å ha en sønn som var delvis menneske. En sønn som var perfekt.
En sønn som kunne leve evig og fortsette arten.
Du er det han prøvde å skape hele sitt liv.
Jeg prøvde å virke hemmelighetsfull. Dette er pappas hemmelige bok.
Jeg vet at du leter etter Forening. Takk meg for å hjelpe til.
Kanskje jeg ikke ville ha hjelp fra deg?
Kanskje jeg ville ha noe som bare var mitt?
Vil du ha separat rom?
Greit. Bare ta Penelopes...
Du forstår det fortsatt ikke. Det handler ikke om plass.
Men hvert øyeblikk av livet mitt kveles av deg.
Vi skulle ikke bare hatt egne rom, men egne liv.
Vi burde være våre egne personer.
Jeg har løyet en hel del.
Den beste løgnen er den noen gjerne vil tro på.
Du ber meg tro at faren jeg har lett etter i årevis, -
- faktisk leter etter meg.
- Hvorfor skal jeg tro på det? - Fordi jeg var der.
Etter hvert ble forsøkene på å få egne barn mer avanserte.
De ble som menneskenes. Faren vår er en talentfull kunstner.
- Faren vår? - Ja, lillebror. Som jeg sa...
...jeg var der.
Pust. Hold deg rolig.
Nei, nei, ikke gjør dette.
- Hei, går det bra? - Hold deg unna! Det går over.
Hva gjør vi? Skal vi skrike i skogen?
Nei... Jeg må finne ut hva Foreningen er.
Det føles som en formel hun vil bruke til å splitte oss eller noe...!
Ok. Pust dypt.
Jeg ringer tante Freya. Hun vet nok hva det er.
- Ok. - Ok.
Hei.
Er ikke du hos din nye bestevenn?
Det er derfor jeg er her. Jeg tror det brygger opp til noe.
Da bør du ligge unna.
Jeg vet at du er sint på henne, men hun er fortsatt søsteren din.
- Hun trenger faktisk hjelp. - Hvorfor? Hun gjorde dette selv.
- Hun kan ikke styre hjernekjemien. - Hun kan velge å ta medisin.
Hun har ikke tatt den siden vi møtte mor, for hun liker ikke følelsen.
Hun prøvde magiske armbånd, og å slippe fri sin indre hurpe, -
- og å distrahere seg med Miss Mystic Falls. Hun utsetter det uunngåelige.
Å la henne bryte sammen er det eneste som vil endre noe.
Pass deg, ulv.
- Hva sa du til meg? - Pass deg, ulv.
Fjern vampyrene dine fra meg!
- Hei, gå unna. - Kom deg vekk!
Ro dere ned, ulver!
Det holder!
Dr. Saltzman.
Unnskyld.
- Hei, Hope. Hva skjer? - Særlig at du ikke husker sist gang.
- Jeg ville gi deg en ny start. - Underbevisstheten min kan ta feil.
Den stakk.
- Fant du ut hva du ville si? - Ja, faktisk.
Jeg ville si: Jeg har beskyttet deg -
- og prioritert din trygghet siden du kom.
Hva skulle jeg ha gjort med denne hemmeligheten?
Jeg vet hvordan det er å være foreldreløs. Jeg reddet deg fra det.
Vær sint, men jeg gjorde det fordi jeg bryr meg om deg!
Nei. Du var redd jeg skulle dra.
Du frykter å bli forlatt. Sånn som moren din forlot deg.
- Faren din også. Du rømte. - Det handler ikke om mine foreldre.
Hvorfor gråt du da du hadde på deg kjolen faren din valgte?
- Jøss. Vi er ferdige. - Du lytter ikke, Hope.
Faren min så seg selv i meg.
Jeg var leire og lot som om jeg var noe annet. Han foraktet meg for det.
Han kastet meg bort, som alle tabbene før meg.
- Jeg vet hvordan det føles. - Da forstår du at jeg sviktet ham.
Faren vår fortærte alle monstrene, og da det var tomt, ble han svak.
Sårbar. Da kom menneskene tilbake.
Etterkommerne av de første tilbederne. Et hemmelig selskap.
Jeg fortalte om forsøkene på å skape en slekt.
At han brøt naturlovene ved å skape en ny art. Jeg førte dem til ham.
De gjorde som mennesker gjør. De gjorde opprør mot guden sin.
De betalte hekser som brukte svart magi til å fange ham...
...og oppløse ham til sin naturlige tilstand.
Den svarte gropen.
Det endeløse mørket der monstrene er.
Det er ikke bare et sted, men det som gjenstår av faren vår.
Mørkets Fortærer.
- Han heter... - Malivore.
Du tror meg ikke.
Ville du ha trodd deg?
Antageligvis ikke.
Men jeg har aldri stjålet en gjenstand uten å vite hvorfor.
Kniven og urnen var deler av formelen som oppløste ham.
- Siden han var udødelig... - Ingen er det.
Naturen har alltid et smutthull.
Intro til magihistorie. Jeg hadde det i en uke.
Bra. Men til smutthullet kunne finnes, bandt de ham med tre låser.
De skapte tre falske nøkler.
Kun Malivores blod kan låse dem opp, så de gjemte dem bort langt unna.
Jeg har sporet opp de siste fire gjenstandene.
Nå må du fortelle meg hva den ekte låsen er, så vi kan slippe ham fri.
- Det kunne ha gått over styr. - Det gjorde ikke det.
- Raf beklaget. - Du er en god mann, Ric.
Men du er menneske. Når finner elevene ut -
- at din kontroll over skolen er en illusjon?
Når kommer kampen du ikke kan stoppe?
Jeg vet hvordan jeg kan hjelpe.
Jeg tar et sabbatsår.
- Hvordan skal det hjelpe? - Jeg håper det blir en vekker.
Skolens oppdrag har vokst.
Jeg vil ikke være her når det blir ille nok til at du innrømmer det.
Hva vil du?
Jeg kan hente noen saker senere.
Nei, det går bra. Ta det du trenger. Ikke bekymre deg for meg.
Fleiper du? Alt jeg noensinne har gjort, er å bekymre meg for deg.
Der, ja. Jeg er lei av gnålet om at du er i Lizzies skygge.
Vet du hva? Medavhengighet krever to personer.
Ja, jeg er fæl og krevende, men du liker egentlig å gjemme deg -
- og la meg være folks hatobjekt, for det er så nifst å være deg selv.
Du bidrar like mye til syklusen som jeg.
Du er sint. Jeg kommer når du vil trygle om tilgivelse.
- Descanto. - Reboundus.
Unnskyld!
- Du må ha hjelp. - Ikke lat som om du bryr deg om meg.
Jeg gjør ikke det. Jeg bryr meg om flokken. De følger alfaen.
Når alfaen ikke har kontroll på seg selv, kan flokken bli skadet.
Jeg var en drittsekk som leder. Hør på en som har mistet det du har.
Flokken er alt.
Om du bryr deg om dem, ikke la stoltheten komme i veien.
Vi må snakke om Raf...
Jeg må si noe først. Freya forklarte Foreningen.
Josie har funnet ut av det, og Lizzie får snart sammenbrudd.
Du gjør det, ellers må jeg. Det er på tide å fortelle sannheten.
Du sviktet ham. Hvorfor vil du befri ham nå?
Jeg valgte feil side.
Gropen fungerte som Malivore. Kast et monster uti, så forsvinner minnet.
Innen få år, utviklet det hemmelige selskapet seg til en bedrift.
Triad Industries. De holdt verden trygg fra alskens nifse vesener.
De rydder bort monstre.
Makten fordervet dem.
Monstrene ble alle de ikke likte.
Alle de ville ha glemt.
Jeg trodde hevnen over far skulle bli søt. Det ble den ikke.
Jeg vendte meg tilbake til ham. Jeg måtte gjøre det godt igjen.
I Malivore var det bare mørke.
Jeg ropte og skrek, men han svarte meg ikke.
Han lot meg sitte i stillhet. Han straffet meg...
...til årtier senere, da han plutselig spyttet meg ut.
Jeg visste ikke hvorfor før jeg fant bildet av deg.
Jeg så en video av en kniv som bare kunne låses opp med Malivores blod.
Jeg hørte historien om en kvinne som kom gravid ut av gropen.
Mennesker ble jo kastet uti.
Han absorberte nok genetisk materiale til å reprodusere.
Da Triad sviktet moren din, viste far nåde og sendte henne ut med deg.
Han sendte meg ut for å finne deg. For bare du er blod av hans blod.
Bare du kan sette ham fri.
Det er noe dere må vite.
Det jeg sa om å ville beskytte deg, var sant.
Jeg ville også at du ikke skulle dra.
Vet du hva? Jeg hater det når folk drar.
Jeg trodde jeg var over tapet av foreldrene mine, men nå vet jeg ikke.
Jeg så deg ligge der i skogen, -
- og jeg trodde du var død...
Hver gang jeg mister noen, -
- sier en stemme i hodet mitt at det er min feil.
At jeg teknisk sett ikke skulle eksistere.
At jeg er en kosmisk tabbe.
Jeg vet ikke...
Jeg ville at noen skulle synes at jeg er verdt å bli for.
Unnskyld at jeg løy til deg, Landon.
Jeg ville ha deg her, for jeg elsker deg.
Oi...!
- Du mente vel ikke det siste? - Nei!
Du sier "jeg elsker deg", til en falsk meg?!
- Jeg improviserer her! - Hva?
Ærlig talt...
Hvordan hadde du reagert på det?
Det var sånn han ville reagert.
Sagt noe frekt og sjarmerende for å avlede fra sårbarheten sin.
Og så... ville han ha kysset deg.
Antageligvis.
Så... en av oss må drepe den andre?
Det er mer som å absorbere.
Når Gemini-tvillinger fyller 22, -
- vil foreningen ha avgjort hvem som leder sirkelen.
Bare én vil overleve.
Derfor er moren deres alltid på reise. Hun leter etter en løsning.
Men om ingen er igjen fra Gemini-sirkelen...
Det går vel dypere enn det? Er det en forbannelse?
Over Gemini-tvillinger?
Ja.
Jeg burde ha sagt det før. Men jeg vet bare ikke når...
Ville dere ha fortalt barna deres noe slikt?
Kunne dere taklet det da dere var seks? Eller 11?
Når passer det å fortelle barna dine -
- at du ikke vet om du kan beskytte dem?
Og når...
Iblant når jeg ser på dere, er dere fortsatt småjenter.
Dere sykler for første gang...
...lærer å gå... Danser på føttene mine...
Når jeg ser på dere, ser jeg alt det.
Jeg var aldri klar for å si det.
Det er jeg fortsatt ikke.
- Du er stille. - Jeg venter.
Seriøst? Etter alt det? Hva mer kan jeg ha å si?
Det du har prøvd å si hele dagen?
Det var for mye støy i hodet ditt til at du hørte. Jeg har problemer.
- Hva? - Det vet du alt.
Jeg gikk ut i skogen uten journalen min?
Og uten leirutstyr?
Jeg la igjen hint i mobilsvaret.
Jeg kalte dr. Saltzman "Ric". Jeg ville aldri ha gjort det.
- Og du ba ham hilse til Jed. - Sist gang vi hilste, banket Jed meg.
Jeg prøvde å varsle.
- Hva skjedde? - For siste gang, lytt!
Hei, Rick. Beklager at jeg stakk, men jeg trenger litt tid.
Jeg drar på campingtur.
- Jeg hører... - Jeg kan vel ta igjen...
...sko på et flisegulv. Et lufteanlegg.
...hils til Raf og Jed.
Nøkkelkort dras.
Det må være Triad. De har jaktet på ham før.
- Hva skal du gjøre? - Bli Wonder Woman.
- Trenger du hjelp? - Nei. Jeg har Super Squad.
Men takk for all hjelpen.
Du...
Ric sa jeg skulle dra ut i felten igjen.
Jeg skulle faktisk ta farvel i stad, -
- men så hørte jeg deg snakke på kaien og kan ikke slå av hørselen.
Jeg prøvde ikke å spionere.
Du er ingen tabbe.
Kosmos er heldig som har deg. Landon også. Det vil han innse.
Du må bare avgjøre én ting...
Vil du hjelpe meg?
Befri Malivore og ødelegge verden?
Han har levd i århundrer. Ble verden ødelagt?
Eller ble den mer balansert og trygg uten disse vesenene?
Spør deg hvem den virkelige skurken er.
Faren vår ble skapt for en hensikt.
Han kan ikke styre programmeringen sin.
Alle monstrene han svelget lever ennå inni ham.
Holdt vennene dine dem i live?
Eller drepte de alle de ikke kunne kontrollere?
Malivore kan ikke skade hekser, varulver og vampyrer, husker du?
Skolekameratene dine er ikke truet av ham.
Men Triad er en trussel mot dem.
Vet du hva som skjer her?
Hvilke eksperimenter de driver med i laboratoriene sine?
De prøver å gjøre gropen til et våpen.
De endrer kjemien i den, så den kan brukes mot beskyttede arter.
Da blir det slutt på overnaturlige.
Vil du redde vennene dine? Du må stoppe Triad.
Landon.
Uansett hva de sa på skolen...
Du er ikke en av dem. Det vet du nok selv også.
Jeg tilbyr deg en familie som faktisk vil ha deg.
Vi kan hente tilbake faren vår.
Vi kan ødelegge Triad.
Hva blir det til?
Denne.
Det var alt som lå på pulten.
Han er en av dem. Vakten fant et rør de må ha rømt gjennom.
Det fins ikke på plantegningene.
De mistet sporet, men de fant dette.
Jeg vet hvor de skal. Forbered teamet ditt.
I begynnelsen var det en balanse.
Da Caroline og jeg åpnet skolen, ga det mening.
Så ble det bare meg.
Jeg trodde jeg var sterk nok til å klare det alene.
Men jeg har gjort så mange tabber.
Jeg tenkte at jeg kunne løpe fra dem, -
- men de tok meg igjen.
Jeg prøver å si at jeg trenger deg.
Denne skolen er større enn deg og meg.
Ungene trenger ledere som kan innrømme feil.
Jeg er her for å si unnskyld for at jeg kysset Emma.
Unnskyld at jeg ikke sa det før.
Jeg trodde jeg var på skolen på grunn av det som hendte familien min.
Vi skulle hindre overnaturlige fra å bli mordere.
Men sannheten er...
Jeg er glad i de ungene.
De fortjener en sjanse til å ha et normalt liv, sånn som andre.
Skolen er deres beste sjanse.
Jeg vil ha lønnspålegg.
- Jeg blir med. - Hei selv. Nei.
Sist gang du ekskluderte meg, gikk det dårlig.
Jeg går ikke alene. Jeg mønstrer tvillingene, MG og Kaleb.
Vi drar før Saltzman er tilbake. Super Squad!
Jeg vet ikke, er det en greie? Jeg får spørre MG.
Jeg skal spørre ham selv.
Dr. Saltzman fortalte om bivirkningene. Du kan ikke bli med.
Hvordan føler du deg nå?
Som om hjernen er splittet.
Jeg har utbrudd der jeg ikke har kontroll...
Derfor blir du ikke med på oppdraget.
Hvorfor sa du ikke noe før?
Du vet hvorfor.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal være rundt deg.
Jeg vil ikke føle dette, så jeg skyver det vekk.
Da kjenner jeg skillelinjen i hjernen enda mer. Det er vrient å skjule det.
Jeg vil bare snakke om det med den umulige personen.
Raf. Du er en god bror.
Men for en gangs skyld, sett deg selv først.
Gjør hva du må for å bli bedre.
Blir det veldig ille...
Bruk denne. Det var en gave fra en familievenn.
Den er som en omvendt kyanitt-ring. Med den kan du styre forvandlinger.
Ting er mindre kompliserte i ulvesinnet. Det vet du.
Den kjøper deg tid til å bli bedre. Men du kan ikke reversere det selv.
Så om du bruker den...
Finn meg, når du er klar for å bli deg selv igjen.
Jeg er glad for å kjenne deg, Hope Mikaelson.
Gå og redd gutten vår...
Ikke la noe stoppe deg.
Gå! Gå!
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com