- I tidigare avsnitt... - Vi måste veta mer om Landon.
- Vilka är dina föräldrar? - Min mamma heter Seylah.
Jag blev bortadopterad.
- Jag vet inte ens vad du heter. - Landon. Det var du som döpte mig.
- Vad har hänt här? - En oplanerad absorption.
- Nån aning om vem det var? - Nej, men jag hittade den här...
Varför minns jag inte hur vi hittade dig?
Vill du vara min pojkvän? Jag är så glad att du är tillbaka.
Jag kan ljuga för Landon om allt det här.
Jag kan bara inte ljuga för er.
- Är det urnan jag inte minns? - Ja, den ska inte ligga och skräpa.
- Så vad händer nu? - Det lär vi snart få reda på.
Inga uppgifter om nån Seylah. Säkert att hon jobbade här?
Varför skulle hon annars bära vår logga runt halsen?
- Jag behöver åtkomst till arkivet. - Åtkomst fordrar ett lösenord.
Det ges bara till anställda med högsta säkerhetsklassning.
Det får man inte på ett par månader, unge pojk.
Echo 4-7-7 Kilo Foxtrot Victor.
Det var väl inte så svårt?
"Absorptionsdatum"?
Om du försvann för 20 år sen, hur fan kunde du då vara här i går?
- Hittade du det du letade efter? - Nej. Jag hade fel, antar jag.
- Nån gång måste väl vara den första. - Jag visar dig ut.
- Det var bara en mardröm, Pedro. - Somna om.
- När tror du nästa monster dyker upp? - Svårt att säga.
Jag har aldrig sett en artefakt lysa förut.
- Var gömde du urnan, förresten? - Jag ska nog inte tala om det.
- Ursäkta? - Det är väl säkrast att bara jag vet?
- Det borde vara jag - den vuxne. - Det är jag som har superkrafter.
Vad säger vi till alla andra?
Vi ska väl varna dem innan en cyklop våldgästar examensveckan?
Det är vanligtvis bäst att börja med nån form av sanningen.
Vad gör man när sanningen är det enda som man inte kan säga?
Vill du verkligen undanhålla allt det här för Landon?
Du vill skydda honom, men...
Han har undrat över sin mor hela livet.
När han väl träffar henne så dör hon. Han ska inte behöva utstå det.
Det är min hemlighet, dr Saltzman. Snälla...
Okej. Man berättar tillräckligt utan att avslöja för mycket.
Vi gick igenom det här med kniven, så det borde inte bli en chock.
Det här är vår chans att göra saker annorlunda - mer ansvarsfullt.
I går fick jag ännu en artefakt från Malivore i besittning.
Jag hoppades kunna innesluta den innan ännu ett monster kallades hit.
Med tanke på det här krismötet så kan ni gissa hur bra det gick.
- Har du sett Hope nånstans? - Sheriff Donovan var snäll nog...
...att öppna Lockwood Mansions dörrar åt oss.
Mr Williams och miss Tig har börjat evakuera de yngre eleverna.
- Varför inte evakuera artefakten? - Vi är rustade att möta ett monster.
När vi väl tagit hand om problemet så kan vi ta oss an artefakten.
Om nån av er vill evakuera, så prata med Dorian eller Emma.
Examensveckan fortsätter däremot som planerat - var ni än befinner er.
Vi kan inte gärna ställa in den på grund av monster.
Vi klarar oss igenom det här. Jag lovar.
Försök nu att vila lite. God natt.
- Tänker du evakuera? - I helvete heller.
Jag har fyra tentor i morgon. Jag behöver min skönhetssömn.
- Hope är försvunnen. - Hon tar väl på sig stridsrustningen.
Tjejen är rena Wonder Woman.
Eller så har hon insett att faran följer efter mig överallt.
Kom igen. Det här handlar inte om dig.
Hennes avståndstagande måste ha med vår minnesförlust att göra.
Innan ni får tillbaka era minnen skulle jag inte bekymra mig om det.
Du är här. Tänk på de goda sakerna i ditt liv för en gångs skull.
- Ja... - Jag sticker till biblioteket.
- Ses vi till frukost i morgon? - Ja.
Du, Lan...
Jag är glad att du är tillbaka.
Raf...!
- Jag däckade visst. - Du är så söt när du sover.
- Va? - Vad?
Förlåt, jag tyckte att du sa...
Glöm det. Min hjärna är stekt.
Då kanske du ska ta en paus.
- Var är den?! - Kurt? Vad gör du här?
- Var i helvete är den?! - Var är vad?
- Du vet vad jag vill ha! - Nej, jag vet inte...!
Du vet... vad jag vill ha.
Hände det här i en mardröm? Är du säker?
Det låter galet, men jag somnade och började drömma om...
Om vad?
Min fosterfar. Han hade ett bälte som han brukade slå mig med.
- Minns du nåt mer? - Ja, där fanns en kvinna också.
Hon bar en gammal svart klänning och slöja.
- Hon sa: "Du vet vad jag vill ha." - Urnan.
Det låter som om vårt nästa monster har dykt upp.
Varje kultur har legender om varelser som bara dyker upp i drömmar.
Men en kvinna i klänning och slöja känns ganska specifikt.
Kan hon alltså kontrollera vad vi ser i våra drömmar?
Sätta griller i huvudet på oss?
Det är möjligt.
Ser det där bekant ut?
Vårt senaste monster är en mara.
En ondsint ande som är fast på astralplanet -
- och bara kan interagera med oss via drömmar.
I det här fallet: mardrömmar.
Alltså... Freddy Krueger?
Det som händer en i drömmarna händer en även i verkliga livet, ja.
De goda nyheterna är att vi är trygga så länge som vi håller oss vakna.
Evakueringsbussarna rullar hela eftermiddagen.
Använd dem gärna. Det var allt.
- Hade du några mardrömmar i natt? - Nej, jag sov knappt.
- Jag har mycket i tankarna. - Samma här. Nervositet.
Har du fått tillbaka några minnen? Det här kan inte vara en slump.
Vi fokuserar på ett problem i taget.
Okej, men får jag åtminstone hjälpa dig att lösa det?
Jag kan vara din forskningsassistent.
- Jag kan hjärt- och lungräddning... - Landon...
Det bästa du kan göra för mig är att evakuera.
- Tänker du åka? - Nej, jag måste stanna kvar här.
Tack, men då ska jag nog skynda mig till min lektion.
Vad är det här? Du kan inte säga sånt här om Big D.
- Som "killen"... - Är det där min presentation?
Du behöver torka, men dra inte vampyrkanonen i smutsen.
Bara för att vampyrer varit så här i ett sekel måste inte vi vara det.
Vad är det du...?
MG, vad...?
"Dracula" har bara behållit sin relevans i modern tid -
- på grund av vår patriarkala kulturs besatthet -
- av tanken på en mäktig man som gör precis som han vill -
- helt utan påföljd.
Vi ägnade flera veckor åt att analysera -
- det litterära värdet av en karaktär som i princip missbrukar samtycke...
- Vad är det, mr Kirby? - Det har skett ett misstag.
- Jag ska inte skriva det här tentan. - Naturligtvis ska ni det.
Om ni inte blir godkänd så får ni inte stanna här.
Jag föreslår att ni kommer med svar och inte ursäkter.
Fem minuter kvar, allihop.
Ursäkta, jag behöver en ny penna.
På skrivbordet vid fönstret.
Det här är en mardröm. Hur vaknar jag?
Du vet vad du måste göra, Landon. För hem den.
...för det är vad vi förtjänar som...
...som elevkår.
Häxfakulteten har blandat ett örtte som hjälper er att hålla er vakna.
Ni som inte tänker åka med evakueringsbussen -
- ombeds dosera er själva ansvarsfullt.
Jag kommer att bli stämd.
- Eller åtminstone förhäxad. - Min förra idrottslärare sålde kola.
Det får mig bara att känna mig marginellt bättre.
Var stilla. Jag är nästan färdig.
- Vad menade hon med "för hem den"? - Malivore, antar jag.
- Hon vill plåga till sig urnan. - Men om maran är...
...fast på astralplanet, hur ska hon då kunna ta urnan nånstans?
Enligt boken ska maran inte kunna påverka vår verklighet -
- men Rafaels ärr tycktes motbevisa det.
Forskning grundad på sägner kan ibland ge förvrängda berättelser.
- Mänsklig drake, nån? - Dorian har fullt upp...
...med evakueringen, men vi löser det här.
När maran kommer åt urnan så stoppar vi henne.
- Det blev en första dag att minnas. - Maran lär bara ha börjat.
Landon, jag vill att du evakuerar tillsammans med de andra.
Jag kämpade hårt för att komma hit. Ska jag fly så fort det kniper?
Vi försöker ta hand om dig, Landon.
Ni två tar bättre hand om mig än nån annan nånsin har gjort.
Jag fick förstås knivhugga mig själv för att få din uppmärksamhet.
Då var allt klart här.
- Jag sabbar det här, va? - Du vet, Landon...
Ibland är det bästa för Hope att bara låta henne vara Hope.
Håll dig sysselsatt. Hon pratar när hon är redo.
- Hej. Har du nåt emot säcken? - Jag är nästan klar här.
- Jag ska flytta på mig. - Jag behöver en sparringpartner.
- Får jag inte slå nån så somnar jag. - Visst. Okej.
Du är för försiktig. Slå med hela din tyngd!
- Det där kommer att göra ont. - Inte då.
Tvinga mig inte att sänka dig. Jag vill inte vara alfa.
Hope! Gick det bra?
Jäklar, kvinna.
Jag beklagar allt som hänt dig som gjort dig så bra på att slåss -
- men jag behövde verkligen det där just nu.
Du...
Jag vill inte lägga mig i, men var schyst mot Landon.
Han lär inte känna sig välkommen här förrän han ska ta examen.
Han väntar på att den andra skon ska falla, och om du släpper den -
- så ber jag dig bara att vara finkänslig.
Varför tror du att det finns en andra sko?
Där vi kommer ifrån gör det alltid det.
Ibland är det en faktisk sko, ibland är det... ett bälte.
Men du förstår poängen. Om du vill göra slut så är det okej.
- Ljug bara inte för honom. - Jag tänker inte göra slut.
Varför har du undvikit honom? Du kan väl vara lite ärligare om det?
- Jag är så ärlig som jag kan vara. - Och ändå finns där en lögn.
Har du aldrig ljugit för att skydda nån?
Nej, Hope. Det har jag inte.
- Dr Saltzman! - "Dr Saltzman!"
"Jag har ändrat mig och ger mig av med alla andra friska personer."
Nej, men jag höll mig sysselsatt och jag tror att jag har hittat nåt.
Vi låtsas att informationen stämmer: Maran kan inte skada oss -
- och inte få tag i urnan, så vi har inte med en mara att göra.
Om den går och ser ut som en mara, vad kan det då annars vara för nåt?
Jag gick igenom de här böckerna - och pang.
Vad är en Oneiroi?
En svartvingad hamnskiftande drömdemon ur grekisk mytologi.
Klart han vet vad det är.
Varför förklä sig till ett annat monster?
- Oneiroi låter läskig nog. - Om vi visste vad den faktiskt var...
...så kunde vi stoppa den. Hope, kyss honom åt mig.
- En svartvingad vad? - Hamnskiftande drömdemon.
Nu när vi vet vad varelsen är för nåt så kan vi bekämpa den.
Hur fan ska vi kunna döda en drömdemon?
Låt mig ta hand om det.
Men eftersom jag inte kan somna utan att äventyra urnan...
...så måste nån annan föra den från drömplanet till vår verklighet.
Freddy Krueger, som jag sa.
- Hur fan ska vi göra det? - Om det är som i filmerna...
...så är det bara att greppa tag och dra.
Är det för sent att kliva på evakueringsbussen?
Nej. Jag tänker inte be er stanna. Det måste ni göra av fri vilja.
Jag åker inte om inte Hope gör det.
- Och det vet vi redan svaret på. - Jag lämnar inte Landon i sticket.
Jag var med och grundade Super Squad, så jag kan inte sticka.
Ni kommer att ta död på er själva.
Men om MG stannar... så stannar jag.
- Inget barn ska lämnas i sticket. - I så fall...
...är det dags för en lur.
Vad gör du?
Vad varje rationell barnbeskyddare skulle ha gjort:
Jag ska föra urnan så långt bort som möjligt så att vi kan döda maran.
- Men vi har redan en hel plan. - Som försätter er elever i fara.
Men jag berättade inte var urnan fanns.
Jag hittade den ändå - i kassaskåpet under din garderob.
Mitt jobb är att ta hand om er alla, och det är precis vad jag gör nu.
Nej, du viftar med ditt vuxenkort.
Du glömmer att det betyder att du har två döttrar. Du är felbar.
Du är mänsklig - du kan bli dödad!
Jag har också spöat övernaturliga varelser längre än du har levt.
Hej, flickor. Jag förmodar att ni skriver era tentor just nu.
Ni önskar säkert att ni hade stannat och bekämpat det senaste monstret.
Apropå det...
Jag har gjort nåt väldigt smart - eller väldigt dumt.
Om det inte fungerar så kommer ni att bli väldigt arga på mig.
Kom bara ihåg att jag älskar er båda två, jättemycket.
- Vad gjorde du med honom? - Inget.
Han måste ha somnat av utmattning.
Jäklar!
Vad du än ser så är det inte på riktigt, okej?
Jag vet. Jag har redan mött min värsta mardröm på gravplatsen...
...så kom an, mara.
Du borde inte göra det här. Du kommer att vara fast i en mardröm!
Monstret kan ta sig in i ditt huvud. Använda dina värsta rädslor emot dig.
Min rädsla var att passa in här. Nu är jag en drömkrigare.
Dessutom hittade jag planen med vilken du ska rädda oss.
Det är så sexigt, förresten. Jag ska hjälpa dig att stoppa den.
Jag vet inte hur vi ska stoppa den, men du kan kanske hjälpa mig...
Dröm sött.
Det här är bara en mardröm.
- Du vet vad jag behöver. - Upp och hoppa!
Vampyrer är elaka, vampyrer är onda, vampyrer är jordens gissel.
Vampyrer är elaka, vampyrer är onda...
- Raf. Jag är här nu. - Försvinn, försvinn, försvinn.
Det är ingen fara. Du kan inte skada mig.
Det är ingen fara.
- Jag är inte rädd för att skada dig. - Jag vill vara med dig.
Vill inte du också det?
Jag har väl redan genomlevt min mardröm.
Fan ta dig och ditt korkade test. Inget av det här är på riktigt!
Nej!
Jag... jag... drack inte. Jag har avsvurit mig det.
Det är den du är. Se dig omkring.
Du försvarar din sort, men du är ändå rädd att ha fel.
Du är ingenting. Ingenting!
Trånga utrymmen, Landon. Det blir bara trängre.
Det här...
...är... helt och hållet du.
Visst. Då så.
Jag skulle aldrig göra så mot Landon. Det här är inte på riktigt.
Du är inte verklig!
Men du önskar att det vore det -
- och det gör dig till värsta sortens monster.
Du vet hur du får slut på ditt lidande.
Du vet hur du får stopp på det här. För urnan till mig.
Sluta spela teater. Visa mig ditt ansikte!
Ditt riktiga ansikte!
- Du vet var den finns. - Ja, jag vet var den finns.
Om du så gärna vill ha urnan så tar vi och hämtar den.
- Hope? Hope! - Lever vi?
- Vann vi? - Mår alla bra?
Ser du några döda drömdemoner?
Sa jag fel gömställe till Landon?
Hoppsan.
Jag vet inte om det fungerade... och var är Hope?
Hon var med i min dröm, sen var hon bara borta.
- Vad är det där? - Vänta... Vad gjorde Hope i din dröm?
Det vanliga: var en värsting.
Ungefär så där.
Håll er undan. Jag har det här under kontroll.
Hope!
Ögonen!
Landon hade rätt - sexigt som fan.
Hej. Snyggt jobbat i kväll.
Tack...
Mår du bra?
Jag har väntat på att din andra sko ska falla hela dagen.
När Landon och jag först träffades hemma hos Hector och Maria -
- berättade han om en kille som alltid brände honom med cigaretter.
Ja, jag har hört om det.
Jag kände att jag måste skydda honom, fastän det inte skulle förändra nåt.
Så en dag tog jag bussen till killen och slog honom sönder och samman.
Jag berättade det aldrig för Landon.
Han skulle inte vilja kännas vid det.
Så det jag sa om att ljuga... Jag var en hycklare.
För när nån är så viktig för mig som Landon är -
- så gör jag det som är bäst för honom.
Även om det innebär att jag måste ljuga.
Men jag måste också skydda honom från att bli sårad på andra sätt.
Så du och jag kan inte prata så här längre.
Ännu ett monster utslaget.
- Ni två är nu med i Super Squad. - Grymt. Vi grejade det.
- Är du redo? - Va?
- Galet! - Du kan spela, ju!
- När började du spela gitarr? - Ett ögonblick bara.
- Hope... - Hej.
Jag har en stor grej som jag måste säga.
- Går det bra om jag säger det? - Ja.
Större delen av mitt liv har jag varit rädd och osäker.
Det blev värre när jag kom hit, för då hade jag nåt att förlora.
Och det hjälpte inte att du tycktes... undvika mig.
Undanhålla saker för mig. Sen slogs jag mot en drömdemon.
Den vill bokstavligen framkalla mina värsta rädslor.
Så tänkte jag: Vad är det jag har varit så rädd för?
Vill du ändra dig om att vara med mig, så ändra dig.
Då får jag anstränga mig mer för att få dig att ändra dig igen.
Måste du ljuga för att skydda urnan från drömdemoner...
...så ljug.
Måste du ha hemligheter för att du bär på för tungt ansvar...
...så ha det.
Ha dina hemligheter.
Det är min uppgift att få dig att våga anförtro dig åt mig.
Jag tänker inte vara rädd att förlora dig längre, Hope.
För jag ska vara killen som alltid kämpar för att hitta dig igen.
Så, nu är jag klar.
- Vred du axeln ur led när du kastade? - Jag körde in i ett träd.
- Jag tror jag fick en hjärnskakning. - Hoppas du inte tänker gå till sängs.
Var gömde du den? I min dröm hade du ett kassaskåp under din garderob.
Jag kunde inte bestämma mig, så jag la den bara under kudden.
Kan du tänka dig?
Ni var alla jättesmarta i dag, medan jag somnade på jobbet.
Du hade kört halvvägs genom landet. Var inte så hård mot dig själv.
Vi behöver en ny plan.
Vi kan inte låta 80 % av eleverna bo i Lockwood Mansion.
Nåväl... Vi kommer säkert på nåt.
Hej. Mrs Maria Gonzalez? Jag kommer från socialen.
Hector!
Hur kan vi hjälpa er?
Jag har några frågor till ett av era äldre fosterbarn.
Rafael hade turen att bli adopterad av en underbar familj i Virginia.
Jag vill faktiskt prata med Landon Kirby.
Vi har fått oroväckande information om hans biologiska föräldrar.
Landon hade också turen att få en underbar familj i Virginia.
Jag förstår.
Jag ser att ni fortfarande får underhållsstöd för bägge pojkarna.
Har ni inte längre vårdnaden om dem så är det ett brott.
Eller ja, två brott. Ett per barn.
Men jag kan vänta med att rapportera den bokföringsmissen -
- om ni har mer att berätta om var Landon Kirby befinner sig.
Nej, han hade turen att bli adopterad av en underbar familj i... Virginia.
Jag förstår. Ni har sagt allt som ni kan säga.
Bokstavligt talat.
Har ni kvar några av den unge mannens tillhörigheter?
En dagbok, ett brev eller ett fotografi?
Kom in, vet jag.
Mycket gärna.
Översättning: Fredrik Axberg www.sdimedia.com