HEMLIGSTÄMPLAT
Test 405-E påbörjas.
Jag räknar ner. Tre, två, ett...
Det är omöjligt...
Test 405-E misslyckades totalt.
Objektet är fortsatt förslutet.
Vi påbörjar Test 406-A med mycket frätande syra.
Vi ska hitta ett sätt att öppna det.
Fokusera på andningen.
Slappna av och låt inspirationen flöda ut.
Fungerade det?
Jag vill inte tala för alla andra, men jag känner precis som innan.
Noll av nio, då.
Tur att det är en stor tavla. Nu, då?
Muser kanske inte kan välja vilka de ska inspirera.
Vi borde sluta. Det här fungerar inte.
När vi hittar ett sätt att aktivera dina krafter-
-så kommer du att ge oss nåt vi aldrig haft i kampen mot Malivore.
-Ett övertag. -Så ska det låta. Vad gör vi nu?
Sammansmältning av tankar.
Låt mig gissa vem som kom på det blixtnedslaget.
Som den enda som blivit inspirerad av Cleo säger jag: Var naturliga.
Det finns inget naturligt med det.
Det fungerade!
Jag vet hur vi besegrar Malivore:
Vi får ett tidsresande monster att föra oss bakåt i tiden-
-och förhindrar att han föds.
Var är Lizzie med den vassa repliken när man behöver henne?
Hon hade ett större åtagande i morse. Ett "modenödläge".
Det har pågått sen dagen då vi träffades.
Jag tror att Jed har rätt.
Inte angående tidsresandet. Vi kanske använder fel taktik.
I stället för att inspirera oss-
-kanske du måste fokusera på låten eller konstverket som inspirerar dig.
Eller den speciella personen.
Om Kalebs tjuskraft är lösningen på våra problem, då är vi körda.
Nåt hände just. Har nån några lysande idéer?
Inte du, Jed.
-Är det ett ja, Hope? -Snarare ett kanske.
Jag måste göra vissa efterforskningar-
-men det är helt säkert och jag behöver inte lämna skolan.
Schyst. Jag älskar efterforskningar.
Jag har potentiellt inspirerat en person.
Två, faktiskt.
Vårt monsterproblem är knutet till Triads artefakt.
Det kanske finns en ledtråd i deras register - om de finns kvar.
Det är i så fall i deras gamla högkvarter.
Allt är glasklart nu. Tack, Cleo.
Tacka mig inte förrän ni hittar det ni söker.
-Jag vill göra er sällskap. -Och jag dig. Er.
Mina förmågor kan bli användbara om uppdraget går snett.
Ju fler, desto bättre. Kom!
Vill du tala om vad din plan är?
Fängelsevärlden är bunden till Nekromanten.
Så varför inte ta en sida ur Kai Parkers spelbok?
Den snubben hade många spel. Kan du vara mer specifik?
Kapar vi Nekromantens band till den så rasar fängelsevärlden samman.
Och allt inom den förgörs, Malivore inräknat.
-Det är faktiskt genialiskt. -Tack, men all ära är inte min.
Nu behöver vi bara hitta vår vän och ge honom ett erbjudande.
Hans blod och kopian av Förfadern till kapningsformeln-
-i utbyte mot att jag befriar honom från fängelsevärlden.
Jag tar tillbaka det jag sa. Det är en förfärlig idé.
Var lugn. Jag ska köra över honom när jag har kommit på hur.
Du sa till dr Saltzman att det var riskfritt.
Det är det. Därav kritan.
Astralprojektion. Nekromanten ser olika existensplan-
-så han borde kunna se men inte skada dig.
-Som jag sa: säkert. -Då följer jag med.
-Ledsen, kritan räcker inte. -Du sa ju att det är säkert.
Och titta på mitt cv: Jag är den ende som slagit Nekromanten i förhandling.
-Kom ihåg vad vålnaden sa. -"Fan ta ödet", sa vi ju.
Det här är vår chans att göra det. Jag ser inget mer romantiskt-
-än att vandra hand i hand genom ett helveteslandskap.
Det här kanske inte var den bästa planen.
Superhjältar ska rädda, inte kidnappa människor.
Jag borde ta hit dr Saltzman. Fast han lär fråga-
-varför vi har Finch i din värdfamiljs lada.
Har du inte berättat?
Om jag berättade att jag inte raderat dina minnen-
-var jag rädd att våra hjältedagar skulle vara förbi.
Iklä dig din hemliga identitet.
Gå till skolan och var dig själv så tar jag hand om det här.
The Blur och E-Man måste ta en ledig dag.
Visst. Jag går med på att ligga lågt, men inte superhjältenamnen.
E...money?
E...handel?
Jag ska komma på några bättre under geometrin.
Invisique saeclum.
Lizzie? Hur länge har du...?
Länge nog för att veta att du lekt maskerad med en mugglare.
Hallå?
Här är allt visst som vanligt.
-Nej, det är jag. -Wade!
Var är allihop och varför bär du stridsmundering?
Dr S gav oss en tredagarshelg-
-men jag ville försvara skolan om M skickar ett nytt monster.
Vad gör du här?
Jag trodde att du hängde med stadsborna.
Jag letar bara efter Lizzie.
Det går inte som det ska på skolan och jag behöver råd.
Hon stack. Men att beskydda skolan sker på många olika sätt.
Jag är en bra lyssnare och har 18 i vishetspoäng.
Varför har du den här, och får jag låna den?
Javisst. Jag använde den i stället för min trollkarls fokus...kristall.
Du lajvar inte, va?
Nej, men tack. Den är nog precis vad jag behöver.
Ge mig bara en chans att förklara.
Om jag inte ljög för din pappa måste jag radera Ethans minne.
Det räcker. Jag ska inte sabba er bromans.
Jag behöver din hjälp. Josie är förälskad i den här varginnan.
Du borde väl vara glad för hennes skull.
Det vore förhastat.
Finch har uppenbarligen redan aktiverat sin förbannelse.
Hon har alltså dödat en person. Det kanske var en olycka?
-Eller så... -Jag har inte dödat nån.
Jag kedjar fast mig vid fullmåne för att inte göra det.
Det är halva kravet för att bli varulv.
Andra halvan är genetisk, typ att kunna göra så här.
Alltså var dina föräldrar eller deras föräldrar också varulvar.
Jag har alltid trott att jag var den enda.
Hur vet du ens det? Och hur gjorde du dig osynlig i går?
Post tenebras spero lucem.
Jag är häxa.
Men jag ser mig som Josies syster i första hand.
-Nu vet jag varför Jo är skadad. -Hon har usel kvinnosmak som det är.
Men aldrig att jag släpper henne nära en kallblodig mördare.
Lugn, Lizzie. Det vet vi inte än.
-Jag har inte dödat nån. -Det måste du bevisa.
Vi vill båda samma sak.
Om du hjälper oss garanterar vi dig både frihet-
-och tillfredsställelsen i att veta-
-att personligen ha sett till att Malivore förgjordes.
Så generöst, tribrid.
Men varför ska jag tro på att du, min näst mest avskyvärda fiende...
-...håller din del av avtalet? -För att se är att tro.
Om du kapar dina band blir världen instabil.
Hål kommer att börja öppnas.
Dörrar... Gå bara igenom en. Du kan styra ditt eget öde.
-Lär han köpa det, Landon? -Jag är inte Landon.
Jag är hädangångna själars diktator.
Det makabras monark!
-Den mäktiga... -Lägg av.
Han är ju oförutsägbar.
Du och Malivore är bokstavligen det enda han är rädd för.
Är han på rymmen från lermannen så har du ännu mer påtryckningskraft.
Vad är det värsta som kan hända? Säger han nej kan han stanna här.
Projicera din självsäkerhet. Han kommer inte att ha en chans.
Där rök vårt påtryckningsmedel.
Nekromanten har visst redan hittat ut.
Jag tror inte att han överlevde.
-Är du säker på att det är han? -Jag känner igen den usla klädsmaken.
Nåt har lyckats döda Nekromanten. Jag antar att uppdraget misslyckades.
Minns du sist han dog här?
Han är fördriven hit, så vi väntar tills han återuppstår.
I ett stycke får vi hoppas.
Jag vill inte leka Mr Potato Head med hans huvudlösa kropp.
Vår minidejt är visst inte över. Tror du att det var Malivore?
Eller det där?
Förmodligen det där.
Okej... Jag föreställer mig personen jag vill prata med.
Jag svär, om Wade tagit sönder den...
Den fungerar precis som den ska.
Jag är starkare än ni tror.
Jag hittar alltid en väg tillbaka.
Saknat mig?
Nån har visst haft utförsäljning.
Jag gav er nog en dålig idé.
Jag kanske kan inspirera till en bättre på vägen hem.
Ja, vi ska nog åka tillbaka. Kanske ta nåt att äta på vägen?
Du gjorde jättebra ifrån dig, Cleo. Den här styr inte bara belysningen.
Här finns förteckningar över två brandsläckningssystem.
Ett för det här rummet.
Och ett för...
...ett annat.
-Jag ser ingen dörr. -Jag slåss inte mot en mumie till.
Om stället har plundrats, varför lämnade de då kvar den här?
Den kanske inte kan flyttas.
Okej, nu ser jag dörren.
Perfekt. Vi kan ta reda på vad Triad betalade för gem 1997.
Det här är Triads dokumentation över deras övernaturliga föremål.
Visste de nåt om artefaktens historia så står det här.
-Vill du gräva runt i min hjärna? -Inte direkt.
Vampyrer kan göra en så kallad "huvuddykning".
Vi kan se händelser utspela sig i dina minnen, som osynliga vittnen.
Om det går bra för dig.
Eller så gör vi det ändå.
Om du inte vill att jag ska berätta om dina bravader för du-vet-vem.
Du och Josie är väl tvillingar?
-Hur kom du på det? -För att du är den elaka.
Gör det. Om det krävs för att bevisa att jag inte har dödat nån...
...då är jag på.
Hur är det möjligt? Jag förgjorde dig med en yxa.
Dumma flicka.
Jag har gömt mig inuti dig hela tiden i väntan på ett läge att rymma.
Du är så godtrogen. Nej, jag är bara din undermedvetna projektion av mig.
Visst, vi har tillitsproblem. Så släpp brevpressen och se själv.
Ser du? Jag är i princip harmlös.
Den här måste strula. Jag ville inte prata med dig.
Ändå sitter jag här.
Innerst inne måste du vilja veta vad jag har att säga.
Jag känner till alla dina svagheter och vet exakt vad som är fel med dig.
Men om du verkligen inte vill prata med mig så är det lätt att bevisa.
Släpp bara prisman.
Tänkte väl det. Då snackar vi.
Tänk tillbaka på dagen då du först blev varulv. Vi börjar där.
Ett sjukhus? Skumt.
Tänk som en mördare. Här är fullt av svaga och kraftlösa.
För att inte tala om ensamma barn som kan bli första offret för...
Finch?
-Finch Tarrayo? -Det är jag.
Tog du inte oss tillbaka till dagen då hon förvandlades?
Jo.
Inbillar jag mig bara eller stirrar den rakt mot oss?
Det är omöjligt. Inget kan se, höra eller röra oss.
Varför känner jag då dess andedräkt?
Nej, nej...!
-Det var nära ögat. -Hope...
-Det där ser inte bra ut. -Ingen fara.
Inget som händer min astrala form drabbar min fysiska kropp.
Precis som att ett monster inte kan angripa oss här?
Det här uppdraget känns inte säkert. Vi vänder hem. Ditt sår blir värre.
Och vi vet inte hur många fler monster det finns.
Du har rätt. Det är inte säkert. Du borde ge dig av.
-Vi hinner inte... -Våga inte...
Jag älskar dig. Remeo.
Fan då, Hope.
Du kommer inte att gilla det här-
-men du kommer aldrig att få det lyckliga människolivet du åtrår.
Tack, men jag bad inte om din åsikt angående min framtid.
Jag frågade varför mina förhållanden alltid slutar i katastrof.
Problemet är inte förhållandena. Felet, kära Josette, ligger hos dig.
Varför försökte jag ens prata med dig?
Ska du inte fråga varför?
Jag är säkert för svag för att ha ett förhållande.
Eller så är jag inte värd ett lyckligt liv.
Där har du det. Jag sa aldrig att du inte kunde få ett lyckligt liv.
-Jag sa... -Ett lyckligt människoliv.
Det går inte att ha ett äkta förhållande-
-om man förtrycker en väsentlig del av sig själv.
-Dig? -Det är mer grundläggande än så.
Det verkliga felet med dig är att du låtsas som om du inte är häxa.
Du försöker bara få mig att ta tillbaka min magi.
Jag är du vare sig du gillar det eller inte.
Du kunde ha väntat och frågat nån av dina vänner om det här-
-men du frågade en kristall som låter dig prata med dig själv.
Varför? För att du redan vet svaret.
Josie, jag behöver din hjälp.
Vi har ett 10-10-anrop på Lou's Bar. Det rapporteras om ett slagsmål.
Bil 52, vi är 20 minuter därifrån.
Finch kanske är född till mördare och ger sig på åldringar.
Det här kan vara början på hennes mördarstråt.
Den här patienten heter Tarrayo i efternamn - precis som Finch.
Skönt att se dig, min lilla fink.
Du måste veta en sak om vår familj.
Vi har en hemlighet...
Vissa kallar det för en förbannelse, men det är också en välsignelse.
Du kan inte lita på nån.
Men innan jag dör kan jag hjälpa dig att bli stark.
Då kan du alltid försvara dig.
-Jag förstår inte... -Ge mig godisarna från min rock.
Åh, nej...
I kväll när det är fullmåne, gå då ner i källaren.
Tala inte om för nån var du är.
Jag är hemskt ledsen.
Du fick mig att minnas att jag dödade den enda som nånsin brytt sig om mig.
Vad är du för ett monster?
Hon är glödhet. Det är nåt slags magisk infektion.
Finns det nån knapp att trycka på för att dra ut henne?
Inte utan en häxa, men Lizzie är förhoppningsvis snart tillbaka.
Inte snart nog! Vi har inte tid att vänta.
Jag hejar gärna på medan min flickvän spöar monster-
-men hon skickade tillbaka mig av en anledning.
-Hon försökte skydda dig. -Fast det är hon som är i knipa nu.
Om du vill hjälpa henne måste vi ta reda på vad som bet henne.
Fast alla våra monsterexperter saknas ju i strid för närvarande.
Alla förutom en.
Det är en berbalang. Nekrotiska ögon, omättlig aptit på dött kött-
-interagerar med astralplanet... En klassisk berbalang.
-Har du hört talas om den? -Hört talas om?
Jag har fäktats mot den och överlevt - två gånger.
Jag har varit borta länge...
Halvvidunder, neutral ond, +5 i modifikationer...
-Är den från Drakar och demoner? -Ja, jag sa ju det - expert.
Om - och då menar jag verkligen om - Drakar och demoner har koll på läget-
-hur gör man då för att bota ett berbalangbett?
Vänta...
Bet den Hope?
Enligt den filippinska legenden är berbalanger som levande virus.
De förökar sig genom fysisk kontakt.
Blir man biten av en så blir man snart en själv.
Hope... Är allt bra?
Hur kan ni vara hungriga i den här situationen?!
Hörni, Hope-alangen är ute efter oss och ni vill sno åt er mina nuggets?
Det är bete! Vi kan använda dem för att locka in henne i bunkern.
Och stänga in henne tills vi kan omvända henne igen.
Bra idé. Påminner det här dig om nåt?
-Vad skulle det påminna mig om? -Ruliens torn.
Det var så här vi stängde in den där ugglebjörnen.
Vårt första maratonparti?
Vi fick njursten efter all energidryck-
-men du vägrade sluta förrän...
Just det! Hur skulle jag kunna glömma?
Ledsen att störa i krigshistorierna, men vi måste lägga på ett kol.
Vi har bara en timme på oss innan Hope förvandlas permanent.
Om det här inte fungerar, då?
Eller fungerar för bra?
Är det skumt att jag fortfarande tycker att hon är snygg?
Jag kan kolla den åt dig.
Inget om några artefakter, men jag besparade dig lite tid.
Jo... I kväll tänkte jag att du och jag-
-kunde ta ett glas på Tap, äta grillat på Pitt Stop-
-och dansa i månskenet på klocktornets tak.
Det låter kul, men jag står över den här gången.
Okej, budskapet uppfattat. Jag måste höja nivån.
Det var inte det jag sa.
Ge mig då tydligare signaler, för du gillar mig helt klart.
-Vad ska jag göra för att få en dejt? -Inte det här.
Jag gillar inte när du försöker impa eller spela ball.
Sluta spela teater och var ärlig.
Klarar du det?
Du anar inte vad jag hittade.
Hope! Är du där?
-Hon försöker prata, tror jag. -Hope!
Det här är inte du.
-Stå emot! -Feer orsakar matsmältningsbesvär.
Hon vill åt dig, Landon. Spring!
Allt kommer att ordna sig.
Det måste ha varit smärtsamt. Därför stängde du ute minnet.
Men nu vet vi åtminstone att du inte gjorde nån illa med avsikt.
Grattis, du har bevisat att jag är en mördare.
Det får jag leva med resten av livet.
Det kan gå att göra nåt åt det.
-Har du en tidsreseformel? -Inte direkt.
Men jag vet en som raderar minnen.
Jag kan få dig att glömma det som hände med din farfar och i dag.
Om du vill.
Jag måste minnas vad min farfar sa: Jag kan inte lita på nån.
Jag måste ta hand om mig själv.
Så synd. Jag gillade verkligen Josie.
-Du ville väl inte prata med mig? -Nej, men jag har glömt all sanskrit.
Och varför skulle jag bry mig?
För att mitt undermedvetna inte har glömt!
-Men varför ska jag bry mig? -För att jag gör det!
Nu börjar du fatta.
Det står: "För att förhindra att en person blir en berbalang"-
-"behövs ett vapen med pärlblad."
Perfekt! Pappa har en sån dolk som han öppnar flaskor med.
Sakta i backarna. Vapnet måste prepareras med en förtrollning.
Ingen här kan uttala en sån formel. Femagi duger helt enkelt inte.
Jag tänker inte ta tillbaka min magi så att du kan ta över mig.
För sista gången: Jag behöver inte ta över, för jag bor redan här inne.
-Du är på väg att bli vräkt. -Där har vi tjejen jag känner.
Den tuffa bruden som begravde hackan i mig.
Den som sa att hon var både stark och snäll.
Men om du är så stark, varför är du då så rädd för din egen kraft?
Och om du är så snäll, hur kan du då låta din vän bli ett monster?
Tick, tack, Jo. Tick, tack.
Får jag åtminstone prata med min flickvän innan du äter upp mig?
Stå stilla! Behärska dig eller möt Fangsbanes vrede.
Kanske inte vrede, men en sträng uppläxning.
Jag misslyckades med mitt räddningskast.
Det är jag, Hope.
Jag vet att du hör mig. Du försöker prata med mig.
Lögnare!
Jag visste inte att berbalanger var så dömande.
Vill du ha nåt att äta?
Ät det här. Ventus.
Det kallar jag för ansiktslyftning!
-Du har tagit tillbaka din magi. -För att förtrolla den här.
En +2-dolk. Den stoppar processen - om du hugger henne i hjärtat.
Det är det här vi letat efter!
De här skisserna av artefakterna är från renässanstiden!
Ser ni det genom att titta på dem?
Titta på signaturen: Leonardo da Vinci.
Det var han som gjorde den! Tror jag.
Min italienska duger bara till att beställa på restaurang.
-Kan vi sticka härifrån nu, då? -Jag trodde att du hade kul.
Jo, visst... Det är bara...
Just det, tjejproblem.
Det är lyhört här.
Du vill säkert inte ha råd av en gamling-
-men du kanske borde berätta varför du följde med på resan.
För att jag gillar att vara med henne?
Är du säker på att det är den enda anledningen?
Känner ni lukten? Som om nåt brinner.
Pergamentet!
Det finns ingen återvändo nu. Har vi fel så dör Hope.
Ska vi hugga henne i hjärtat för att ett brädspel säger det?
Tekniskt sett är det ett rollspel. Och jag ska hålla tyst.
Den verkliga risken är att hon förblir sån här för evigt.
Som skolans beskyddare faller lotten på mig.
Jag är dock bara ställföreträdare eftersom Hope just nu är ett monster.
Men jag är rädd.
Vi vet alla hur mycket Hope betyder för det här stället. För oss alla.
Vänta, Landon!
Kom igen, Hope. Kom tillbaka till mig.
Sämsta dejten nånsin.
Det var en rolig bilresa.
Ni två borde ta och vila.
-Jag ska ta nåt att äta. -Så du kan prata.
Baserat på den tysta bilresan trodde jag att du tappat talförmågan.
Du har rätt. Det är inte lätt för mig att vara sårbar.
Som att erkänna varför jag egentligen följde med på uppdraget.
Jag ville försvara dig ifall Malivore skickade ett monster.
Oroar du dig för mig?
Det är jättegulligt av dig, Kaleb.
-Tack för att du var ärlig mot mig. -Varsågod.
Ledsen att det tog sån tid.
Men sist jag visade mig sårbar för nån...
...så slutade jag som död. Blodtörstig och med nya huggtänder.
Du blev vampyr.
Ja, det är en lång historia, men jag ska berätta allt nån gång.
Jag har faktiskt en ledig kväll snart.
-Skojar du? -Inte alls.
Det är...en dejt.
Förlåt. Slem.
Du var grym i dag.
Ändå sparkade du ut mig så fort det blev farligt?
Du ska kunna räkna med mig även i svårigheter.
Det gör jag. Jag skickade iväg dig för att sköta uppdraget själv-
-men jag visste att du skulle ta reda på vad monstret var för nåt.
Söndra och härska. Det är vad superpar gör.
Du kan varna mig nästa gång.
Det här borde gottgöra för det.
Är ni redo?
I kväll ska vi utforska Shadowspires gruvor.
Du är stilig, Jon Snow.
Ni ska få era rollformulär.
Återuppstod Nekromanten, förresten?
Nej. Jag vet inte vad det innebär.
Vi får låta Cleo inspirera fram en ny plan.
Men vad det än blir så vill jag ha dig vid min sida.
Tack.
Jag kommer strax. Dra inga kort utan mig.
Det är inte så man gör, men...
Säkert att du inte vill stanna?
Vi kan äta rocky road och prata om hur jag förstörde Finchs liv.
Och därmed Josies chanser med henne.
Jag är inte redo för det än.
-Men apropå Ethan... -Jag ska inte gola på dig.
Fortsätt ni med Nördmannens och Geekpojkens fantastiska äventyr.
Vad ska jag göra?
Jag vill inte radera hans minnen, men inte heller ljuga för din pappa.
Missförstå mig rätt, men att leka hjälte med en människa är jättedumt.
Men vem är jag att döma? Jag hade fel om Finch.
Och jag gjorde fel som tog Förfadern från dig.
Så jag är nog inte den du ska fråga.
Dessutom borde jag sluta låtsas att jag alltid vet svaret.
Du kommer att fatta rätt beslut. Det gör du alltid.
Så vad skulle du göra med Josie om du vore jag?
Jag skulle försöka säga sanningen.
Hon klarar av det. Hon kan själv avgöra vem hon ska dejta.
Du...
Finch hade fel om en sak.
Du är inget monster.
Allt du gjorde i dag gjorde du för att skydda en person du älskar.
Folk kan skatta sig lyckliga om de får vara en av de personerna.
Jag hade svaren om artefakten i mina händer, Dorian.
Brandsläckningssystemet gjorde bokstavligen mos av dem.
En kabelbrand utlöste det.
Det är svårt att beskriva det, men vi har en ledtråd att gå på.
Triadens akt med da Vincis ritningar hade ett namn:
Projekt Pandora.
Ja, som i den mytiska asken med all världens obehag i.
Du vet den som Hope och jag öppnade.
Du, E! Vi måste snacka.
Jag har tänkt på saken, och vi borde berätta för dr Saltzman.
Jag lovar att inte låta honom ta dina minnen ifrån dig.
Men det är alltid bättre att berätta sanningen innan nåt går riktigt...
...fel.
Skit också.
Det var tur att du var här i dag.
Inte bara för att du förhindrade mig från att bli en babadook.
Utan för att jag vill be om ursäkt.
Det var andra gången jag pressade dig att ta tillbaka din magi.
Du borde inte behövt bli ett monster för att jag skulle göra det.
Du var med mig när jag besegrade min mörka sida.
Och när det var över var jag förskräckt över vad jag gjort-
-och ville bara se till att det aldrig hände igen.
Men på sätt och vis var det som att låta min mörka sida vinna.
Det är en evig strid inom mig som jag inte vill fly ifrån mer.
-Det här är den jag är. -Tänker du flytta tillbaka, då?
Det vet jag inte än.
Du, Hope... Får jag prata med dig medan Landon fixar sina figurer?
Du kan vara glad att Lizzie inte hörde dig säga det.
Vad är det?
Har du märkt nåt skumt med Landon sen han kom tillbaka?
-Han har faktiskt varit rätt perfekt. -Inte som spelledare.
Det här kommer att låta konstigt-
-men tidigare i dag glömde han bort vårt fälttåg mot Ruliens torn.
Det var hans favoritmodul. Sen har vi berbalangen...
Den äter bara dött kött, men den suktade efter Landon.
Det kan vara Fenixrester.
Nej, berbalanger hatar eld.
Men det som verkligen fick mig att haja till var-
-när han högg dig i hjärtat efter att du kallat honom lögnare...
Han hade inget val. Jag skulle ha gjort samma sak.
Men det skulle inte Landon göra. Han skulle aldrig göra dig illa.
Det är nåt som är fel med honom.
Text: Fredrik Ringstedt-Axberg www.sdimedia.com