Tidligere...
I går ble vi stilt overfor en drage.
Hva er så spesielt med denne?
En grotesk ble levende.
Dette begynte da du stjal kniven. Monstrene ville også stjele den.
- Jeg så deg drikke av henne, Kaleb. - Ja.
Du må vite hvem sin side du står på!
Jeg har lett etter deg, fostergutt.
Vi vil bare innvie deg i flokken. Du har ikke noe valg.
Landon vet ikke hvorfor han stjal kniven.
Men han løy om at han hadde den, så jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Den som bruker den, kan redde verden eller avslutte alt liv.
- Vi skal finne det ut. - Jeg ringer om jeg får problemer.
Du lurte meg.
Ric? Jeg har en som snakker.
Etter den siste tidens hendelser har noen elever uttrykt bekymring -
- over at jeg ikke lar dere delta i valg som påvirker fremtiden deres.
Og jeg er enig.
Når det forventes at dere følger skolens regler, -
- så er det bare rettferdig at dere får være med og lage dem.
Derfor skal jeg etablere et æresråd.
En vampyr, en heks og en varulv.
Hver av dem velges av sine like, sammen med vår kurator Emma, -
- hvis stemme skal representere de yngre elevene.
Nå må jeg reise fra campus.
I mellomtiden forventer jeg at dere fatter gode beslutninger -
- og stemmer klokt.
Det var alt. Dere kan gå.
Dr. Saltzman!
Dr. Saltzman. Dr Saltzman!
Kommer det noen avgjørelse om hvorvidt Landon får bli?
Vi prøver å finne ut én gang for alle om han er overnaturlig.
Men tenk om resultatene er uklare? Kan ikke æresrådet bestemme?
Poenget er vel at vi skal ha en stemme i saker som dette?
Hvis vi fastslår at han ikke utgjør noen fare, så ja.
Takk. Du kommer ikke til å angre på dette.
Dr. Saltzman, hei.
- Rekker du å snakke om Kaleb? - Jeg er forsinket. Ta 30 sekunder.
Takk. Da jeg fortalte Lizzie at Kaleb spiste på jentene på skolen, -
- visste jeg ikke at han ville havne i vampyrfengsel.
Det er ikke din feil. Kaleb må tørke ut.
Unge vampyrer som spiser på folk er en trussel mot seg selv og andre.
Kan du ikke vise ham litt velvilje, -
- så vampyrene blir mindre forbanna på meg?
Straffen passer forbrytelsen.
Hvis du mener at jeg tar feil, -
- så kan du ta det opp på æresrådsmøtet.
- Jeg må dra. - Ok. Ja.
- Fleiper du? - Er jeg under angrep i dag?
Du får avhøre en trenymfe, og jeg må undersøke Landons DNA-prøve?
Det er en dryade, ikke en nymfe.
- En heks må si prøveformlene. - Be Emma gjøre det.
Hun har fullt opp med å styre skolen i mitt uutholdelige fravær.
Og hvis Landon kan overbevise deg, så kan han overbevise hvem som helst.
- Du nyter dette. - Ja.
Du har instrukser på kontoret mitt. Prøv å ikke drepe ham.
JEG ER MED HENNE
Konsentrer deg, Josie.
Ingenting av dette fungerer.
Du taper ikke valget på grunn av antrekket.
Det handler ikke om valget. Det handler om seiersmøtet mitt.
Antrekket gjør talen.
Hvordan ser jeg ut?
Kanskje du bør ha på deg noe som viser at du tar dette på alvor?
- Det er et stort ansvar. - Derfor er jeg perfekt for jobben.
Jeg er en trendsetter. En influencer.
Folk vet ikke hva de vil ha før jeg forteller dem det.
De trenger meg.
Hva gjør du her?
Dr. Saltzman ba meg stå for prøvene dine. Vi begynner med...
...en rar, mystisk blodanalyse.
- Nei. - Unnskyld meg?
Disse prøvene avgjør om jeg får bli her.
Aldri om jeg legger framtiden min i hendene dine. Du er partisk.
Ingen av oss har noe valg.
Jeg vil heller ikke tilbringe dagen sånn.
- Der ser du. Partisk. - Landon...
Det siste du sa, var at du ville vite hvem eller hva du er.
Det vil jeg også vite, så nå får vi dette overstått.
Lizzie Saltzman bryr seg bare om Lizzie Saltzman.
Har dere motstridende interesser, så er du en heks non grata.
Jeg mener personlig at dere fortjener en bedre kandidat.
Så du stiller opp i valget for å plage henne.
Det er nedrig, Penelope. Selv for deg.
- Du likte jo at jeg gikk ned. - Du vet hva jeg mener.
Du liker jo ikke ekstrakurrikulære aktiviteter -
- eller noe som krever moralsk kompass.
Synes din personlige komité at det er ok med dobbelt plagiat?
Hope var ikke noe alternativ uansett.
Trekk deg nå, ellers knuser jeg deg.
Du er knust over meg, og du vet at jeg har rett.
Søsteren din passer ikke for jobben.
Vi har regnet ut mønsteret. Det kommer ett monster om gangen.
Jeg måtte drepe et skrømt for å finne en av dere -
- som kan fortelle hvorfor dere vil ha kniven. Snakk!
Hvorfor skulle jeg snakke med onde vesener som dreper?
- Noe svar? - Bare litt mild kritikk.
Du er en dryade, ikke sant?
En levende treånd.
Dryader var varsomme vesener som levde blant mennesker.
Vi er ikke fienden din. Vi vil bare ha svar.
- Mennesker er kjent for å lyve. - Monstre også.
Jeg er glad i en mann ved navn Oliver.
Hvis dere fører ham til meg, så kan jeg stole på dere.
Først da vil jeg besvare spørsmålene deres.
Vi forhandler ikke. Gjør vi vel, Ric?
Hva skal vi si til denne Oliver?
Vis ham denne ringen. Den var hans. Han kommer til å bli med dere.
Dere får ingen svar før han gjør det.
- Hva om vi ikke godtar forslaget? - Trær er tålmodige.
Det er ikke mennesker.
Jeg har en innlevering i historie til kl. to. Hvem fikser det?
Jeg gjør det.
Men jeg trenger en tjeneste.
Etter fem minutter i flokken ber du alfaen din om en tjeneste?
Du blir åpenbart valgt inn i æresrådet.
Vil du gjøre hva du kan for at Landon skal få bli?
God idé, fostergutt.
Jeg skal ta det opp på første møte, for å sørge for at han kastes ut.
Hvorfor det? Jeg ble med i flokken.
- Jeg følger alle dumme regler... - Betrakt det som en straff.
Fordi du ikke respekterte makten min da du kom. Regelen er:
Alfaens ord er lov.
Og jeg sier at Landon skal ut.
Hva slags magi har dere brukt for å finne Oliver?
- Et nytt formular som heter Google. - Du håner meg.
Ja, men bare litt.
Lukk opp vinduet. Jeg vil kjenne brisen.
Ikke før jeg vet mer om kreftene dine.
Jeg skal ikke lure deg.
Vi dryader lyver ikke. Vi velger å ikke skade.
I den menneskelige verdenen -
- kan sannheten iblant gjøre mer skade enn nytte.
Hvem er denne Oliver som Dorian leter etter?
Oliver løy aldri.
Han var ikke som de andre mennene som hogde ned skogens trær -
- for å få større hus enn andre.
Han spilte musikk.
Han lente seg mot trærne og følte lykke.
Vi ble forelsket.
Vær forberedt på at han kanskje ikke lever lenger.
Det har gått en stund siden dagene du husker.
Oliver ble vampyr, slik at vi kunne være sammen for evig.
Vi skulle møtes i lysningen, der vi ble forelsket, og rømme.
Men omstendigheter kom i veien.
Jeg føler at du også har mistet en stor kjærlighet.
Et synsk tre. Kryss av i boksen.
Hjelper humoren din deg å unngå smertene?
Ikke egentlig, nei.
- Du bærer på mer enn ett tap. - Flere.
Deriblant mine barns mor.
Men det fins lykke der også.
Jeg ser det i smilene deres. I latteren deres.
Jeg kan fortsatt se henne iblant.
Gode og dårlige nyheter. Bonnie utførte noe hekseri på ringen.
En slags kombinert påkallelse og astral projeksjon, så...
Kan noen fortelle meg hva som skjer?
Oliver!
Unnskyld, kjenner jeg deg?
Jeg antar at det er den dårlige nyheten.
- Hva skal jeg gjøre nå? - Bli stående i 10 minutter.
Hva?
Du kan slutte. Du bestod ikke testen. Du har ingen overnaturlig styrke.
- Hva er det neste? - Det neste?
Du strøk klatring og lengdehopp, og du nektet å svømme over sjøen.
Ha fosterbarnet unnskyldt for å aldri ha fått svømmetimer.
Kanskje jeg suger på... alt, tydeligvis...
...men jeg trenger bare å klare én test, så jeg gir ikke opp ennå.
Hvordan går det?
Landon skulle akkurat til å spurte til innsjøen og tilbake.
Hva er det du tester?
Hans evne til å flykte fra meg så fort som mulig.
Skal han bli her, så er det en nødvendighet.
Brukte du slektsformelen?
Ja, det var det første jeg gjorde. Null magi i blodet hans.
De fleste mennesker har spor av magi i blodet fra en fjern forfar.
Hva betyr det?
Vi må finne ut mer om Landons fortid.
- Hva heter du? - Landon Kirby.
Ser du? Det er sannheten.
- Lyv nå. Hvilken er din favorittmat? - Kanin.
- Er det en overnaturlig løgndetektor? - Rett og slett ditt verste mareritt.
Sett i gang, Hope.
- Hvor ble du født? - Jeg vet ikke.
- Hvem er foreldrene dine? - Moren min heter Seylah.
Hun adopterte meg bort da jeg var liten.
- Og faren din? - Aldri møtt ham.
- Hvorfor kan du ikke bli overstyrt? - Jeg aner ikke.
For et par dager siden visste jeg ikke engang hva overstyring var.
- Hvorfor tok du kniven? - Jeg vet ikke.
Jeg husker at jeg gjorde det, men ikke hvorfor.
Det duger ikke. Hvis vi ikke finner ut hva du er, så får du ikke bli her.
Dette er en slik ære.
Det føles så deilig å vite at dere alle elsker meg...
- ...like mye som jeg trodde. - Du, Lizzie.
Før du fortsetter med seierstalen din...
Serena og klanen hennes kommer til å stemme på deg, -
- men de vil vite at de får fri ved hedenske høytider.
- Hei, Raf. - Hei, Jo.
- Velkommen til vinnersirkelen. - Hvordan går det med "Jackass-Jed"?
- Trenger du flere råd? - Det er faktisk derfor jeg er her.
- Har du et "sek"? - Jeg har masse "seks".
Jeg mener... tid.
Æresrådet kan få avgjøre om Landon får bli.
MG er den eneste vampyren som stiller, og han sier ja.
Og siden alle vet at du får heksenes stemme...
Jeg vet hvor mye Landon betyr for deg, og jeg hjelper gjerne til.
Takk. Virkelig.
Hvis du vil være daten min i bursdagen min på fredag.
- Presser du meg? - Nei, dumming.
Jeg utnevner deg til kavaler. Det er noe helt annet.
Ja visst. Det er det samme.
- Står til, Kaleb? - Hva faen vil du?
Jeg tok denne fra kjøkkenet.
- Jeg tenkte at du var sulten. - Ikke på kaninblod.
- Det er det eneste blodet på skolen. - Da blir det sultestreik.
Jeg er lei for at du sitter her, men la meg gjøre det godt igjen.
Saltzman starter et æresråd. Blir jeg valgt, kan jeg endre ting.
Til å begynne med kan jeg få deg ut av denne cellen.
- Ville du gjort det for meg? - Selvfølgelig.
Send vampyrene hit. Jeg skal få dem med på det.
Takk. Du kommer ikke til å angre på det, jeg lover.
Bra.
Vi må snakke sammen, Jed. Bare hør på meg.
Jeg har vampyrene og heksene.
Men jeg trenger en gruppe til for å være sikker.
Det ville vært hyggelig å kunne stole på min egen flokk.
Det er ikke flokken din. Den er min.
Jeg tenkte at du ville si det.
Jeg har faktisk studert bøkene som du lar andre lese for deg.
Som "Introduksjon til lykantropi".
En alfa må møte en utfordrere i en duell.
Jeg ville ikke gjøre det sånn, men hvis alfaens ord er lov...
...så må jeg være alfaen.
JEG ER MED HERPES
BEFRI KALEB
Jeg kan stemme på Lizzie, men jeg vil låne den rosa genseren hennes.
For evig.
Avstemningen har begynt.
Ok, avstemningen er avsluttet.
Nå setter vi i gang.
Varulvenes representant blir...
...Rafael.
Og han som ikke ville være med i flokken.
Jeg har alltid villet være en del av et maktpar.
Ok, ro dere ned. Neste kategori.
Vampyrenes representant blir...
...Kaleb.
Ok, ro dere ned!
- Takk. - Min tur! Hvordan ser jeg ut?
Og heksenes representant blir...
- ...Josie. - Hva?
Takk for at dere stemte! Gratulerer til våre nyvalgte representanter.
Vi var så mange i den lunden. Husker du ingen av oss?
Hun kjente deg. Hun vet navnet ditt, og at du er vampyr.
Jeg vet ikke hva som skjer her. Vi har aldri møtt hverandre før.
I skogen. Det var en lysning ved elven.
Påskeliljer blomstret hver vår.
Ja, jeg går dit hver dag. Det var der jeg fridde til kona mi.
- Du er gift. - Ja.
Hvorfor spurte du meg om lysningen?
Jeg er lei for det.
Jeg begikk en tabbe. Jeg trodde at du var en annen.
Du skulle hjelpe meg å få svar.
Ikke skyld på meg for at du ikke er spesiell.
Jeg har bedt om unnskyldning fordi jeg løy.
Jeg forklarte hvorfor jeg tok kniven. Hvorfor er du fortsatt sint?
Jeg er ikke sint. Jeg kunne ikke brydd meg mindre.
Det er lettere å være sint. Det bare er det.
Hvis du slutter å være sint, så blir du sårbar.
Kan ikke Hope Mikaelson være det?
Tillater jeg meg å være sårbar, skuffer folk meg.
Da jeg vokste opp som fosterbarn...
Hver gang jeg flyttet, håpet jeg at det skulle være rett sted.
Du vet, slå hælene sammen tre ganger: "Borte bra, men hjemme best."
Et sted der jeg hørte hjemme. Men det var det aldri.
Det er en grense for hvor mange man kan bli såret av, -
- før det begynner å føles umulig å stole på noen.
Særlig når de lyver for en.
Så for siste gang: Jeg er lei for det.
Jeg sviktet tilliten din. Jeg vil ikke gjøre det igjen.
Takk.
Men hvis dette går galt...
...så sørg bare for at Raf ikke følger etter meg.
Jeg vil bli her, men han er nødt til det.
Han har endelig funnet hjemmet han fortjener.
Jeg skal ikke ta det fra ham.
- Hei, Jed. - Du hører ikke hjemme her.
Alle sier det.
Alt var bra før du og Rafael dukket opp.
Vent!
- Jeg skal rive Jed i stykker. - Nei, det skal du ikke.
Han skal få betale for det han gjorde. Han kunne drept ham.
Vil du hjelpe ham? Hent hasselrot til meg.
Hva gjør hasselrot?
Det får ham til å roe seg ned før han innser at jeg fant på det.
- Raf har hatt et par tøffe uker. - Se hvem som snakker.
Vi kan vel stryke overnaturlig helbredelse fra listen.
Jeg er lei for at dette rammet deg.
Jed er et sjeldent tilfelle der bittet faktisk er verre enn bjeffet.
Jeg har håndtert mobbere før.
Ikke sånn. Jeg vet hvor gjerne du vil bli her, -
- men denne skolen er full av personer som Jed.
Noen av oss er hyggeligere og har mer kontroll, -
- men vi er alle i stand til å gjøre det han gjorde.
Tror du ærlig talt at du er trygg her?
Ja, det gjør jeg.
Du burde hvile.
Kan jeg... gi deg noe?
Hysj, sa jeg.
Jeg prøver å holde meg for god for det.
Så la meg for faen forsøke.
Jeg vet ikke hvorfor Penelope ba dem stemme på meg. Det gir ingen mening.
Det som er gjort, er gjort, Jo.
Jeg kan takke nei. Da må de velge nummer to.
Store tenkere tenker likt.
Jeg har spurt Emma om det alt.
Sa hun nei?
- Da kan vi spørre pappa. - Hun sa ja.
Det er bare det...
...at det har vist seg...
...at jeg ikke engang ble nummer to.
La meg gjette: Det har skjedd en feil.
Jeg fikk flest stemmer totalt, men ikke flest valgmannsstemmer?
Nei. Du vant rett og redelig.
Bortsett fra at du hugget meg i ryggen.
- Det føles vel ikke noe bra? - Emma ba meg hente deg.
Ok.
Jeg ville bare bli valgt for å løse ting mellom oss.
Og det gjorde du. Nå er vi skuls.
- Hvordan går avhøret? - Hun snakker ikke.
Men jeg skjønner hvorfor ingen husker drager, grotesker eller dryader.
Hva som enn skjedde disse vesenene, så ble alle minner om dem slettet.
- Som om de aldri hadde eksistert. - Det forklarer en del.
Ikke bli så opprømt. Det er bare en kjempestor puslebit -
- som forklarer hvorfor disse vesenene bare fins i mytologien.
Unnskyld, jeg har bare en slitsom dag.
Jeg vil ha en plass i rådet.
Jeg er tribrid. Den eneste av mitt slag.
Ingen kan representere interessene mine unntatt jeg.
Gjelder dette Landon? Ikke la det bli personlig.
Det politiske er personlig.
Du lærte meg det i samfunnsvitenskap.
Det er juks.
Men jeg stoler på at du tar det rette valget.
Det har gått flere timer. Hun kommer ikke til å si noe.
Så deilig. Takk, Alaric.
Fra en som har mistet det samme du mistet i dag...
Jeg beklager.
Jeg skal hedre avtalen vår. Hva vil dere vite?
Beklager at jeg er sen.
- Hvem stemte på henne? - Jeg var eneste kandidat.
Vi er her for å diskutere om Landon skal få bli på skolen.
Jeg stemmer på de yngstes vegne at vi velger inkludering.
Vi eksisterer for å hjelpe ungdommer som ham.
Det er det jeg skal gjøre nå.
Jeg har sendt en manngard etter Jed.
Som vi alle har sett, så fører vold til mer vold. Unnskyld meg.
Ok, hvem vil begynne?
Landon må bort.
Jeg trodde aldri at jeg skulle si det, men Hope har rett.
Mennesker nekter å gjøre plass til oss i sin verden.
Begynner vi å slippe dem inn, -
- så er det bare et tidsspørsmål før de tar dette stedet også.
Landon må ut.
Landon er broren min.
Han er den eneste grunnen til at jeg lever.
Han kan ikke leve som menneske når han vet at magi finnes.
Vi tok hele livet hans fra ham.
Det ville vært egoistisk av oss å ikke gi ham et erstatningsliv.
Da er stillingen 2-1.
Det spiller ingen rolle hvor gjerne vi vil ha ham her.
Se hva én gal ulv gjorde mot ham.
Jeg spurte ham om han følte seg trygg her.
Han svarte ja.
Han løy.
Dette stedet er farlig for ham, og det vet han selv.
- Jeg skal beskytte ham. - Hvor var du for en time siden?
Det er det som er poenget.
Hvis han blir, så blir det alles ansvar.
Det blir vårt ansvar å beskytte ham.
Kan vi ærlig si at vi tror at hver og en av oss -
- kan håndtere et slikt ansvar?
2-2. Du avgjør, Josie.
Noe angrep meg, og jeg våknet i et endeløst mørke.
Jeg følte andres nærvær, men jeg kunne ikke se eller høre dem.
Jeg var der så lenge, men så befant jeg meg brått her i nærheten.
Jeg hadde en trang til å ha den kniven.
- Hvorfor? Hva er dette? - Jeg vet ikke.
Bare at jeg må ha den. Det er som om noe...
Som om noe inni meg presser meg til å ta den.
Ta den hvor?
Det finnes en mørk grop under jorden. Gjemt.
Jeg kan se den, jeg kan føle den.
Hvis jeg tar kniven dit, så vil jeg endelig bli fri.
- Hvem ba deg gjøre dette? - En stemme i hodet mitt.
Den er der ennå. Jeg prøvde å stå imot, men jeg er ikke sterk nok.
- Unnskyld, jeg har ikke noe valg. - Se opp!
Kniven, Dorian!
Ta meg til påskeliljene. Bring meg hjem, vær så snill.
Vær så snill, Josie...
Siden Landon gikk inn dørene hit, -
- har søsteren min, faren min og jeg nesten dødd.
Vi vet egentlig ikke hva Landon er, -
- så vi kan ikke avgjøre om han er farlig eller ikke.
Dette handler ikke om hvem som er venn med hvem, Raf.
Denne skolen er en familie.
Og jeg skal ikke utsette familien min for fare igjen.
Raf! Slutt.
Vet dere hva? Jeg har fått nok av dere begge.
Pass hodet.
Jeg tok feil om deg.
Dorian... Du holdt ord.
Ikke alle mennesker lyver.
Det går bra. Jeg skulle ønske at flere monstre var som deg.
Jeg husket noe mer.
Den sorte gropen, det fryktelige stedet...
Det heter Malivore.
Malivore. Takk.
Jeg er lei for at dette hendte.
Så søtt av deg å ikke ville skade slagsekken.
- Vil du ta dens plass? - Ikke skyld på meg.
De andre heksene visste hvilken dårlig jobb du ville gjort.
- Hvorfor hater du meg sånn? - Det handler ikke om deg.
Sjokkerende, jeg vet det. Det handler om hvordan du behandler Josie.
Jeg er veldig glad i Josie.
Tenkte du på å spørre henne om hun ville stille i valget, -
- før du antok at du ville vinne?
Du gir henne ikke noe eget rom.
Hun bruker all energien sin på å ta hånd om deg.
Hun har ikke tid til et forhold.
For du er et svart hull av tid, energi og kjærlighet.
Du bare suger opp alt uten å gi noe tilbake.
Hun kommer aldri til å brenne ned verdenen din.
Så jeg skal gjøre det for henne.
Dissulta!
Takk for at du fulgte meg.
Jeg må komme av gårde før Rafael prøver å følge etter meg igjen.
Vi tok ikke lett på avstemningen. Det var jevnt.
Jeg trenger ikke høre om det. Jeg har det vondt nok.
- De stemte nei. - Jeg trengte ikke å vite det.
Hvorfor, egentlig?
Husker du at du ba meg om å sørge for at Raf ikke fulgte etter deg?
Det var fordi du ville gjøre det som var rett for ham.
Selv om det var vanskelig.
- Mener du at du bryr deg om meg? - Kanskje jeg er litt partisk.
- New Orleans? - En bekjent venter på deg der.
Jeg ba ham hjelpe deg å finne din biologiske mor.
Jeg kunne ikke gi deg svarene du lette etter.
Men det kan han. Med dette.
Prøveresultatene dine er der.
Og litt penger. Og et smørbrød.
Jeg håper du liker skinke.
Takk.
- Og så... dette. - Hva er det?
Tenk på det som en klikk-hælene-sammen-greie.
Hvis du trenger meg, så trykk på den, så leder armbåndet mitt meg til deg.
- Jeg burde gå. - Ok.
Ha det, Landon.
Jeg ville se om det fungerte.
- Au! - Unnskyld, unnskyld!
Det var verdt det.
- Unnskyld. Du skal få være i fred. - Nei, vent.
Jeg er lei for det med Landon.
Jeg vet ikke hvorfor Josie ikke stemte som deg.
Men jeg er tydeligvis verdens verste person.
Du trenger ikke å være daten min på festen.
Det var ikke du som brøt avtalen. Jeg skal holde ord.
Hva gjør du?
Bare... ikke tenk på det.
Den sorte gropen, det fryktelige stedet...
Det heter Malivore.
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com