Etelämanner.
Planeettamme kylmin ja tuulisin paikka.
Puolet vuodesta se on pimeydessä.
Aurinko ei nouse lainkaan.
Suurimmaksi osaksi se on täysin eloton.
Mutta keväisin se muuttuu.
Tämä on Tahvo.
60 senttiä ja 7 kiloa vapaata jääpingviiniä.
Viisivuotiaana nuorukaisena
sillä on edessään vaikeita esteitä tulevina kuukausina.
Mutta ei hätää.
Tahvoa ei pysäytetä.
PINGVIINIT suom/synk: subisebbo
Tahvo on tehnyt saman matkan ennenkin,
mutta aiempina vuosina se meni muiden mukana.
Nyt se ei ole enää sama tavallisen suruton poika.
Tänä vuonna se liittyy aikuisten joukkoon.
Sillä ei ole hajuakaan mitä se tarkoittaa.
Se tietää vain olevansa myöhässä.
Kokeneilla uroksilla on selvä etumatka
satojen kilometrien vuotuisella matkalla merijään yli Etelämantereen rannikolle.
Ne palaavat kotiin naaraiden edellä
kokoontuakseen yhteen pesimäkaudeksi.
Ja niitä tulee miljoonittain.
Jääpingviinit ovat talven Eteläisellä jäämerellä.
Mutta kevään tultua ne etsivät kuivaa maata,
koska vain kuivalla maalla ne voivat perustaa perheen.
Eivätkä ne suuntaakaan mille tahansa maatilkulle.
Ne palaavat synnyinpaikkaansa.
Pitää vain löytää hyvä paikka pesälle,
kasvattaa poikaset
ja palata merelle ennen talven tuloa.
Matka on pitkä naparetki, jolla virkut ovat vahvoilla.
Ja Tahvo on joukon viimeinen.
Hetkinen...
Voi ei!
Ei, ei, ei.
Keisaripingviinejä?
Ihan väärä laji.
Hei! Onko näkynyt puolta miljoonaa minun mittaista?
Samaa tekoa.
Ei vai?
Asia selvä.
A-ha!
Este.
Hiiah!
Jee.
Oho.
Terve. Etsin...
Mitähän tuo oli?
Kysyn joltain toiselta.
Olisin vain kysynyt.
Anteeksi? Olemmeko ta--
Ei vaan Tahvo...
Jassoo.
Hei, poju, herää.
Oletko nähnyt--
Au!
Kuule, kysyn vain...
Au. Älä läpsi.
Au. Au.
Lopeta. Au.
Sain vauvalta selkään.
Tämä ei mene hyvin.
Auttaisiko kukaan?
Vaivaannuttavaa...
Älä panikoi, älä panikoi.
Hullua, hullua, hullua...
Hui! Ei mitään hätää.
Tämä on vain paha uni.
Siellähän te olette! Odottakaa!
Kaverit!
Vihdoinkin Tahvo löytää kaupunkiin.
Kova paikka ensikertalaiselle.
Perillä tapellaan heti omasta pälvipaikasta.
Ja uusien tulokkaiden on katsottava eteensä.
Ensimmäiseksi etsitään oma kivan rauhaisa pesäpaikka.
Vaikka Tahvo syntyikin täällä, valtaus on sen ensimmäinen.
Mutta eihän sen pitäisi vaikeaa olla?
Mitä kuuluu, kaverit?
Tulin vain etsimään hyvää pesäpaikkaa.
Joten jos kuulette jotain...
Mm-hmm.
Auts. Ei purra. Kiitos. Auts.
Kokeneemmat urokset ovat pitäneet parhaita paikkoja vuodesta toiseen.
Ja ne puolustavat niitä viimeiseen asti.
Olen rauhallinen. En panikoi.
En panikoi!
Hyvä on. Anteeksi.
Jopas oli... uhoamista.
No niin. Uusiin haasteisiin.
Jääpingviinit arvostavat vain yhtä yli pälvipaikan.
Kiviä.
Muuta kerättävää ei oikein ole.
Ne rakentavat niistä pesänsä.
Ne nostavat pesän ylemmäksi maasta
ja suojaavat munia kylmältä lumelta.
Kun Tahvo pääsee keräilynsä alkuun,
hyvät on jo melkein viety.
Sen pitää kerätä tuplavauhtia vain pysyäkseen aikataulussa.
Työ tuottaa sentään tulosta.
On syntymässä aika vaikuttava pesä.
Ehkä liiankin.
Ah, tervetuloa kulmille.
Tattista.
Kjäh kjäh kjäh.
Hmph. Minulla oli varmasti enemmän.
Antaa olla.
Hetkinen. Yy, kaa, koo, nee, vii...
Hei!
Yy, kaa, koo...
Viisi.
Mitä?
Ehkä minä...
Ai niin. Se vain...
Mitä jos... Ei.
Ehkä voisin... Ei.
Miten minun on tarkoitus...
Mitä naapureita. Ne vain varastavat.
Hei!
Olkoon. Ole rauhallinen. Älä lähde mukaan.
Pesä on saatava valmiiksi pian,
koska merijäällä tulijoita on satoja tuhansia lisää.
Muutama viikko urosten jälkeen myös naaraat ovat palaamassa.
Urosten lailla ne ovat olleet talven merellä.
Ne ovat toinen suuri kotiintulijoiden aalto.
Ja perillä ne haluavat nähdä, että pesätkin ovat tuloillaan.
Jääpingviinit pesivät samassa paikassa toivoen löytävänsä vanhan kumppaninsa.
Mikä tarkoittaa, että monet laulavat:
"Tervetuloa kotiin, kulta!"
Naaraat eivät arvosta mitään niin kuin hyvää lauluääntä.
Niinpä Tahvo antaa vaakkua.
No niin, daamit. Täällä ollaan.
Voi kuinka kyyhkyläisillä synkkaa.
Onneksi olkoon.
Sieltä tulee yksi!
Hmmrrh.
Katsooko se minua?
Taitaa katsoa. Voi juku. Voi juku!
Se tulee tänne!
Moikka. Minä olen Tahvo.
Heh heh heh...
Ja se kävelee pois.
Joskus surulliset laulut ovat kauneimpia.
Tämä ei taida olla Tahvon vuosi.
Hetkinen.
Hei. Olen Tahvo.
Tahvo, tämä on Adeline.
Tämä on enemmän kuin vain kaunis soidinrituaali.
Tahvo ja Adeline muistavat toistensa äänet näistä läheisyyden ensihetkistä.
Niin ne löytävät toisensa tungoksessa
aina.
Jahas, jahas, jahas,
aikuisuus näyttää saaneen hyvän alun.
Romanssia ja soidinmenoja.
Hyvä fiilinki jatkuu, kun antaa Adelinelle hyvän vaikutelman.
Kivellä saa.
Aa...
Valinnanvaraa pitäisi varmaan olla.
Tunteekohan hän vetoa minuun?
Kerätään kiviä...
Kuin kunnon kotihengetär.
Perustetaan perhe!
Voisin rakentaa puumajan!
Hän tuoksuu niin hyvältä.
Pitää alkaa treenata.
Katsopa tätä.
Aa...
Onko se... hyvä vai...
Ei siinä mitään. Takaisin hommiin.
Adeline vaatii oikeanlaiset kivet suojaksi parin poikasten varalle.
Tahvo saa kympin yrittämisestä.
Mutta vitosen fysiikasta.
Ei hätää. Adeline on kärsivällinen.
Tahvo onnistuu lopulta.
Ah!
Tahvo on ollut yhdyskunnassa yli kuukauden,
joten on jo aika päästä vähän vapaalle.
Loppukeväästä merijää alkaa hajota.
Täydellinen tilaisuus virkistysuinnille.
Muutama tunti vedessä tekee ihmeitä pingviinille.
Sitten jaksaa taas palata kiviä keräämään.
Se on kuin lukuloma.
Vähemmän hikisempi vain.
Vihdoinkin omaa rauhaa--
Hui! Jessus.
Kun olet viettänyt päivät pitkät tuhansien pingviinien keskellä,
yksinolo on luksusta.
Niinpä Tahvo etsii hiljaisempaa paikkaa kaukana tungoksesta.
Ensin kovan työn likaamat sulat puhtaiksi.
Sitten nauttimaan omasta ajasta.
Olen kyllä tosi keräilijä.
Miekkavalaita.
Näin poika jäävuorella ratsastaa
Jee!
200 kertaa jääpingviiniä suurempina
ne ovat ravintoketjun huipulla.
Niiden kanssa ei kannata leikkiä.
Myös miekkavalaat ovat liikkeellä jäiden hajottua.
Railoja pitkin ne pääsevät apajilleen.
Eikä kukaan halua välipalaksi.
Aah! Mahtavaa!
Hei, kaverit, sain idean.
Kaverit?
Minne ne oikein menevät?
Kiusallista.
Täällä on niin rauhallista.
Siksi tulen aina uudestaan.
Osaisinpa lentää.
Kotona Adelinella on pitänyt kiirettä.
Kaksi pientä aarretta, jotka parin on pidettävä lämpiminä kuukauden ajan.
Koska kun kevät kääntyy kesään Etelämantereella,
tuulet alkavat yltyä.
Näitä laskutuulia vahvistaa vuoristoja lämpimämpi meri.
Kiihdyttäen ne hetkessä 70 metriin sekunnissa.
Hirmumyrskyluokan lumimyrskyksi.
Oloihin tottuneetkin tietävät etsiä suojaa.
Pingviinit ponnistelevat takaisin yhdyskuntaan.
Erillään muista Tahvo eksyy nopeasti.
Täällä ei ole suojaa myrskyltä.
Yhdyskunnassakin pitää mennä matalaksi.
Munia ei saa altistaa −40-asteiselle tuulelle.
Myräkkä hautaa kaiken alleen.
Myös Adelinen ja munat.
On hyvin mahdollista, että pari ei enää näe toisiaan.
Kolme päivää myöhemmin tuulet laantuvat.
Adeline selviytyi
ja piti kuin pitikin munat elossa.
Mutta missä Tahvo on?
Adeline!
Tahvo? Tahvo!
Näiden kyyhkyläisten side vahvistuu päivä päivältä.
Katabaattisista tuulista alkaa Etelämantereen lyhyt kesä.
Merijään hajotessa rannikolla runsain meremme vapautuu.
Etelämannerta ympäröivä Eteläinen jäämeri
houkuttelee hetkeksi miljoonia eläimiä
herkuttelemaan vesissään täynnä planktonia ja kalaa.
Harvinainen runsauden aika kaikille.
Tahvo ja muut urokset ottavat siitä kaiken irti
lihottamalla itseään kesäviikoiksi.
Merijään sulettua ruokaa saa niin paljon kuin haluaa ihan vierestä.
Juuri oikeaan aikaan poikasten varalle.
Ja Adelinen ajoitus osuu oikeaan.
Kalaretki poikien kanssa on myöhästyttänyt Tahvon
elämänsä tärkeimmästä tapahtumasta.
Pysy vain rauhallisena.
Ei mitään hätää.
Pesä on rakennettu, parittelu...
Hups! Anteeksi.
Munat on munittu ja pesässä.
Hep. Anteeksi.
Kala-ateria on mukana.
Ei mitään hätää!
Ehkä Tahvo ei ole täsmällisin kumppani,
mutta maha täynnä kalaa hyvittää sen.
Ja juuri sopivaan aikaan.
Adelinelta loppuu pian ruoka.
On sen vuoro mennä kalaan.
Niinpä ne vaihtavat paikkoja.
Ja Tahvo ottaa hermostuneesti isän roolin
ensimmäistä kertaa elämässään.
Se ei tiedä mitä tehdä.
Mutta onneksi vaisto käskee sitä oksentamaan poikasensa suuhun.
Niinpä se tekee niin.
Pari jakaa nyt ruokintavastuun.
Mutta muihin verrattuna ne ovat jäljessä.
Monet perheet ovat jo hyvässä vauhdissa.
Muuta työtä ei olekaan kuin poikasten kasvatus
muiden lajien vanhempien liittyessä kasvatuskilpaan.
Etelämantereenkihuja houkuttelee pälvipaikat kuten jääpingviinejäkin.
Nekin tulevat pesimään runsaan kesän ajaksi.
Mutta mitä kasvatukseen tulee,
lajit eroavat selvästi toisistaan.
Tahvon työ, miten se on sen ymmärtänyt,
on oksentaa poikasen päälle
ja pitää se litistämällä lämpimänä.
Kihut puolestaan vievät ruoan- hankinnan äärimmäisyyksiin.
Kihut saalistavat pingviinejä.
Ne iskevät vanhempien huomion herpaantuessa.
Mutta Tahvo seuraa tarkoin perhettään.
Varsinkin nyt kun toinen poikanen on kuoriutunut.
Uhka voi tulla koska vain mistä vain.
Poikasten kasvaessa kasvavat ensikertaisen isänkin paineet.
Sen pitää lihottaa ne ennen talven tuloa
jääpingviinien lähtiessä takaisin merelle.
Tähän se on valmistautunut koko elämänsä.
Parilla ei ole aikaa hukattavaksi
ennen kuin meri jäätyy eikä kalaan enää pääse.
Selviytyäkseen talvesta poikasten pitää nelinkertaistaa painonsa kuukaudessa.
Ja Tahvon on näytettävä Adelinelle pystyvänsä tuomaan ruoan pöytään.
On aika panna lapset kasvamaan.
Tahvo raataa mahansa täyteen kalaa ja krilliä.
Edestakainen ateriointimatka voi olla pari sataa kilometriä.
Yksin Tahvo ei onnistu.
Molempien vanhempien pitää ruokkia poikasia kellon ympäri.
Ensimmäisen kuukauden aikana isänä
Tahvo on noussut mäen lukemattomia kertoja.
Poikaset viettävät aikansa jo useimmiten vahtimatta.
Tahvo käy katsomassa vain parin päivän välein.
Niinpä tapaamiset voivat mennä vilkkaiksi.
Tulkaa hakemaan.
Tulkaa, tulkaa, tulkaa.
Oho, oho!
Sovitaanko vuorotellen?
Syötöt ovat tarpeeksi vaikeita ilman naapureiden kerjääviä paaperoitakin.
Niinpä Tahvo aloittaa seuraa syötävää -leikin.
Se myös erottaa omat poikaset vieraista.
Lääh, lääh, lääh. Milloin niistä tuli näin nopeita?
Pidetäänkö tauko?
Olen tosissani. Lopettakaa.
Nopea vasen!
Luovuttakaa jo.
Anteeksi.
Anteeksi, apua! Apua!
Nyt tämän pitää loppua.
Voimakoneet käyntiin.
Adeline, autatko vähän?
Adeline!
Keskikesällä yhdyskunta kylpee auringossa 24 tuntia päivässä.
Vaikka lämpötila on nollan tuntumassa,
Etelämantereella on lämmin.
Varsinkin untuvikoille.
Useimpien aikuisten ollessa merellä
poikaset ahtautuvat ryhmiksi turvaa hakien,
koska kihut ovat jatkuva uhka.
Ne saalistavat pareissa heikoimpia ja pienimpiä.
Vanhemmat poikaset kuulunevat jo ryhmään,
joka tarjoaa joukkovoimaa.
Mutta nuoremmat ovat voimattomampia.
Ja Tahvon ja Adelinen ovat yhdet nuorimmista.
Voi ei! Voi ei!
Hei!
Hei! Hei!
Älä koske lapsiini.
Mene siitä!
Syö omasi.
Voi ei, ne haluavat taas ruokaa.
Oho!
Hyvä on! Hyvä on.
Haluatteko byyttiä? Byyttiä, olkaa hyvä.
Hyvää byyttiä teille.
Byyttibuffetti.
Ansaitkaa se.
Hyvää, eikö? Hyvää byyttiä.
Y... äkk!
Hyvänen aika...
Adeline...
Toinen poikasista tarvitsee sinua.
Du-di-duu...
Lähden kalaan.
Tuon lapsille.
Sitä yrittää parhaansa. En tajua.
Ehkä kala on väärä.
Adelinen byytti kyllä kelpaa.
Mikä täällä haisee?
Voi ei.
Tahvo eksyi merinorsurannalle.
On parittelukausi
maailman suurimmalle ja haisevimmalle hylkeelle.
Nämä soidinmenot ovat uutta Tahvolle.
Täällä on haku päällä.
Öö... Ei.
Ei, ei, ei. Ei.
Ehei, ehei, ehei, ehei, ehei, ehei, ehei.
Mitä olinkaan tekemässä?
Kalaa. Poikaset. Kasvatus.
Sitten takaisin hommiin.
Kesän lähetessä loppuaan
pari on yhä enemmän ruoanhankintamatkoilla
lihottaakseen poikasensa merellelähtöön talveksi.
Nuoret jätetään yksin.
Se sopiikin,
koska kutiava sulkasato tekee untuvikoista äreitä.
Niille tarjoutuu tilaisuus saada kuontalo kuntoon.
Mutta untuvapeitteen pudotus Etelämantereella on uhkapeliä.
Syksyllä sää ottaa taas komennon.
Lumihiutaleet ovat täysin uusi kokemus poikasille.
Ne ovat autuaan tietämättömiä vaarasta, jonka tämä käänne säässä tuo mukanaan.
Murros tekee parista levottoman.
Loppusyksyllä poikaset ovat jo niin isoja,
että vanhemmat eivät pysty enää suojaamaan niitä säältä.
Adeline tietää, että pian niiden on oltava omillaan.
Tahvo ei haluaisi jättää perhettään myrskyyn.
Mutta sen on pakko.
Poikasten on syötävä.
Oli mantereella miten huonosti tahansa,
suurin vaara on vasta edessä.
Talvi tekee tuloaan.
Ja avomeri alkaa taas jäätyä.
Tähän pari on valmistanut poikasiaan koko tämän ajan.
Pian jää saartaa Etelämantereen
eristäen jääpingviinit sulasta
ja siten niiden ruoasta.
Niinpä koko yhdyskunta siirtyy rannikolle
ennen lähtönsä viimeisiä valmisteluja.
Ensin poikaset on tutustettava mereen.
Koko lyhyen elämänsä
ne ovat olleet kuivalla maalla,
mille vanhemmat rakensivat pesänsä.
Ne eivät ole kokeneet vettä.
Silti pian on valmistauduttava elämän suurimpaan matkaan.
Uintiin avomerelle.
Tarvitaan vahva luotettava aikuinen näyttämään mallia.
Oho! Anteeksi. Suokaa anteeksi.
Ei hätää, Adeline, minä näytän.
Aa...
Ottakaa oppia, taaperot.
Tulkaa jo! Täysin turvallista.
Ääk! Ääk!
Tarvitaankohan täällä rantavahtia?
Muistakaa,
kun olette vedessä,
pysykää rauhallisena ja panikoimatta.
Onko selvä?
Taaperot, tämä on kivaa! Ihan totta!
Juuhuu! Oho!
En tarvitse apua.
Apua!
Hihihii! Ei se niin kylmää ole.
Aijaijai!
Huhhei!
Köh köh köh.
Huhhohhei! Hyvä!
Näettekö? Rauhallisena ja panikoimatta
ei mitään hätää.
Mahtavaa, taaperot. Mahtava uimakoulu.
Mahtava uimakoulu.
Huh!
Taaperot?
Uimakoulut on käyty.
Nyt on muita huolia.
Tuuli on työntänyt ajojään rantaan
ja sulkenut rantaviivan.
Se voi tapahtua tunneissa.
Se yllätti aikuisetkin.
Monet kalastajat ovat loukussa jäälautoilla.
Adelinekin.
Tahvo on nyt yksin vastuussa poikasten turvallisesta lähdöstä.
Ja jo vaikean tehtävän lisäksi
ajojää on sulkenut väylän avomerelle.
Jo toinen uusi ympäristö poikasille selvitettäväksi.
Ja opetellessaan uimaan sen läpi
ne eivät tiedä alla vaanivasta vaarasta.
Merileopardi.
Rikkonainen jää on väijyjän elinympäristö.
Jos poikaset pääsevät merelle, ne ovat turvassa.
Avovedessä merileopardit eivät pääse piiloutumaan.
Isommat jäälautat tarjoavat poikasille jonkin verran suojaa.
Mutta vain jos niillä on tilaa.
Hylkeitä houkuttelee räpiköinti vedessä.
Hätääntyessään poikanen tekee itsestään maalitaulun.
Pari hyljettä saattaa saalistaa satakunta pingviiniä päivässä.
Tahvo tietää, että poikasten on yritettävä.
Adeline on päässyt yli ahtojään jäänreunalle.
Tahvon pitää saada poikaset sinne turvaan.
Ei hätää, lapset.
Olen kohdannut merileopardeja ennenkin.
Olkaa tarkkana ja seuratkaa minua.
Muistakaa,
pysykää rauhallisena ja panikoimatta.
Tahvo pääsee Adelinen luo.
Nyt poikasten on yritettävä ylitystä yksin.
Jos ne pääsevät vanhempiensa luo,
ne pääsevät avomerelle.
Koetus on suurin niiden kohtaama.
Ne voivat vain seurata isänsä esimerkkiä.
Toinen poikasista pääsee turvaan vahvemmalle jäälle.
Toinen ei ole yhtä onnekas.
Sen ainoa toivo on leikkiä kuollutta.
Jos se pysyy liikkumattomana,
merileopardi voi menettää kiinnostuksensa.
Se onnistui.
Jäänreunalla poikaset ovat turvassa.
Ne ovat kasvaneet isoiksi,
eivätkä vanhemmat voi niitä enää kasvattaa.
Muiden jääpingviinien mukana ne suuntaavat nyt pohjoiseen
avomerelle,
missä ne viihtyvät ja ovat turvassa,
jättäen taakseen maan ja jään koettelemukset
ensi kevääseen asti.
Seuraavina viikkoina Tahvo ja Adelinekin jatkavat pohjoiseen.
Mutta nekin eroavat.
Ne elävät talven yksin Eteläisellä jäämerellä.
Jos hyvin käy,
ne tapaavat taas ensi keväänä.
Tahvo oli aika hyvä ensikertainen isä.
Se löysi mainion kumppanin,
rakensi tälle kauniin pesän,
ja ne kasvattivat kaksi tervettä poikasta.
Kuka tietää?
Jos onni suo,
se voi onnistua ensi vuonnakin.
Monet pingviinit eivät näe toista kevättä.
Antarktinen talvi on planeettamme ankarin.
Selvitäkseen siitä tarvitaan kestävyyttä,
sisukkuutta,
päättäväisyyttä
ja vähän tahvopäisyyttä.
Näinkö? Näinkö mä kävelen?
Onko hyvä?
Oho!
Eihän kompurointi näkynyt?
Miksei mulla ole takkia? Täällä paleltuu!
Puvustaja!
Tämä ratkaissee mysteerin,
miksi kamamme on pingviininkakassa.
Sanokaa joku "käy".
Ei mitään. Nyt mennään. Hep!
Haha! Täysi kymppi.
Missä se yhdyskunta oli?
Äh, mä munasin. Mun moka.
Tehdään uudestaan. Uudestaan!
Aaaaa... Hip!
Hahahaa! Parempaa ette saa mistään.
Lasketaan... tähän.
Sä et edes kuvaa mua!
Tämä... Tämä oli tässä.
Äh, panen tän tähän.
No niin. Nyt kotiin. Nyt kotiin.
Öitä, Sophie. Mahtava päivä, mahtava. Huh!
Aah, en malta päästä takaisin hotellille omaan porealtaaseen.
Näkyvyys on ihan nollassa.
Mikä haju!
Naamioni yhdyskunnassa.