BOLNICA U DONJOJ RAJNSKOJ REGIJI, NEMAČKA
13 DANA RANIJE GRAD NJUJORK
FRIDA DOLAZI KUĆI
Da?
Da, ja sam Mark Vajlder.
Oh, pokupićete nas?
Savršeno, hvala.
Ne, to nije neophodno. Ok, da, divno. Hvala vam.
Vidimo se uskoro. Hvala. Zdravo.
Iako većina naučnika to smatra sujeverjem,
deo je svakodnevice
prema iskustvima mnogih ljudi i istraživača u određenim oblastima:
kontakt sa pokojnikom
i postojanje onoga što se obično naziva duhovima.
Moj gost danas je profesor Lang,
koji je proveo više od 30 godina radeći na ovom polju u Frajburgu u Nemačkoj.
Profesore Lang...
šta se dešava odmah pošto osoba umre?
Prvo, kako uopšte možemo znati o ovome?
Istraživanja u ovoj oblasti započela su pre gotovo 140 godina.
Društvo za psihička istraživanja iz Londona učinilo je veliki posao na tome.
a u slagalici postoji mnogo delova na koje se mogu dati odgovori.
Krenimo od nečega što me posebno zanima.
U jednoj od vaših publikacija pišete da pojedinci koji
iznenada umiru, verovatno ne shvataju da su mrtvi.
Kao rezultat toga, oni ostaju u svom naviknutom okruženju.
Je li to razlog zašto se određena mesta nazivaju posednutim?
Ako ove duše ne dobiju pomoć pri napuštanju srednjeg sveta,
njihova nebezbednost može rezultirati posedovanjem lokacija ili čak pojedinaca.
To je vrlo neprijatno.
Recite mi nešto. Viktor Timaz mi je jednom rekao
da duhovi vide nekoga ko je upravo preminuo
i kad su bili mladi, kao 25 do 35 godina,
ali i ako su imali 95 godina i bili naborani kad su preminuli.
Prema izjavama ljudi, to je izgleda slučaj
koji su imali iskustvo privremene smrti i videli pokojne rođake sa druge strane.
Očigledno je da vas vide kako ste izgledali u najboljim godinama svog života.
... što se očigledno dešava sa decom.
Postoji izveštaj iz Švedske o muškarcu koji je u saobraćajnoj nesreći bio sa porodicom.
Tragično je da je poginula njegova sedmomesečna beba,
a čovek je imao iskustvo privremene smrti
pre nego što su bolničari uspeli da ga reanimiraju.
Na kratko je bio zajedno sa sinom sa druge strane,
koji je preminuo pre otprilike 10 godina.
Hej?! - Šta nameravaš?
Da čitanm. Gledam video snimke.
Doneo sam ti nešto! - Cveće?
Mislio si na bateriju za usisivač?
Za mene?
Ne. Za nekoga koga još nismo upoznali.
Samo mi je 9 meseci... - Nisam mogao da se odolim.
Znaš li da će naša beba imati najboljeg oca na svetu?!
Vau! Ko je on?
Neverovatno zgodan i talentovan scenarista.
Da, da, verovatno onaj tip sa sjajnim smislom za humor
koga si upoznali u Rag Traderu pre 4 godine. - Da...
to je on! - Vau. Imate li vas dvoje sada neku vrstu veze?
Verovao ili ne, živimo zajedno i viđam ga skoro svaki dan. - Vau!
Da. Čak smo se venčali prošle godine! - Zaista? Ne? - Da.
A za naše venčanje dao mi je prsten
i dalje mi oduzima dah...
2 karata! - Vau! Mora da je lud za tobom.
I volim ga više nego što mogu da ti kažem.
Na primer, kada ga vidim svog oznojenog posle trčanja,
Samo želim da uradimo ono odmah.
Onda možda treba da se istušira?
On treba...
Šta to radiš?
Moja čokolada?
Samo sekund.
Želiš li i dalje da otputuješ u Evropu?
Šališ li se ti sa mnom? - Ne.
Nikada nećemo biti u mogućnosti da otputujemo u Evropu.
Zašto ne?
Samo zato što si pre 2 godine počela svoj novi posao u Medicinskom centru?
I prošle godine sam morao raditi na novoj TV
seriji i ove godine se nisam mogao odmoriti?
I zato što će beba sledeće godine okrenuti naopako život koji živimo?
I zato što ćemo imati još 5 dece, moramo ih
odgajati i utrošiti sve svoje vreme, energiju i novac? Ne brini zbog toga.
Kad poslednje krene na fakultet, naša prva deca će nas podržati
i tada ćemo moći da krenemo na put koji smo oduvek želeli. - Zvuči sjajno.
Pitam se hoće li svi vodiči koje imamo još uvek biti aktuelni...
za 3 decenije.
Ali znate šta, nije bitno.
Sigurna sam da imaju posebna izdanja za starije ljude,
i možemo njih uzeti.
Do tada ćemo imati ugrađene čipove u glave
koji će nas voditi kroz naš odmor i sve turističke atrakcije.
Ili učiniti da zamislimo da smo na neverovatnom putovanju
dok ležimo u bolničkom krevetu i hranimo se na cevčicu.
I oni nadziru naše nove kukove i pejsmejkere i veštačke organe.
Bolje od cigareta.
Liv, ja sam...
Nisam baš lud za idejom da putujemo Evropom bez naše šestero dece jednog dana.
Putovanje bismo trebali obaviti bez njih odmah.
Šta je u ovoj koverti? - Nešto što će ti se jako dopasti.
Nešto će se budućoj mami dopasti?
To je ugovor o zakupu za stan od 1.500 m2
sa 4 spavaće sobe i velikom kuhinjom i veš mašinom industrijske veličine,
i to je ovde, u našem kvartu! Ok, onda...
To je jedna stvar kojoj se nadam čitav život:
sastanak sa Leonardom di Kapriom?!
Pokušao sam. Ali Leo mi je rekao da ga
trenutno ne zanima izlazak sa supermodelima.
Šteta.
To su karte za naše 4 nedelje u Evropi.
Nemoj... ne šali se sa tim.
Ne šalim se. Odlazimo za 12 dana!
Mark, ne verujem u to.
Nisi mogao da pobegneš zbog svoje nove sezone!
A ja ove godine nemam ni nijedan preostao dan odmora.
Liv! Sve je sređeno. A sad pogledaj šta ima u koverti!
Mark!
Razgovarao sam sa tvojim šefom.
Možeš uzeti 4 nedelje neplaćenog odmora.
Tiler, Stiv i Luiz će se pokrivati za tvoje smene.
Molim te, prestani. Ovo nije smešno.
Sve je sređeno, čak i sa mojim šefom.
I pre nego što budeš prevelika za nas, krećemo na naše putovanje!!
Lud si, zar ne? - Ne.
Nisam. Ovo je savršeno vreme za odlazak:
turneja po Evropi u predbožićnoj sezoni,
onda možemo provesti Božić u Firenci i Novu godinu u Parizu!
Ne, ne. Planirali smo da Božić provedemo sa tvojim roditeljima,
i cela porodica će biti tamo, zar ne?
A Kris i Džim su nas pozvali za Novu godinu
i da smo rekli davno.
Trebala bih ići u kupovinu sa Rejčel na njen rođendan.
I idemo na Volmen Rink sa Andersonima
svakog 6. decembra...
Dragi Bože, neka to bude barem poklon bon za neki bučni otkačeni vikend u Ohaju.
Inače ću je izgubiti.
I trudna sam, sećaš se...
To ne bi bilo dobro za bebu.
Upozorio sam te!
O Bože!!
Volim te!
Čekaj, da vidim.
Kada polazimo? A gde slećemo?
U redu. Prvo letimo iz JFK u Pariz.
Evropa! Teško mogu da verujem.
Da mi je neko rekao pre 3 meseca
Pre Božića bih video rodni grad svojih prababa i deda,
dok sam trudna
Rekao bih da su ludi.
Dame i gospodo, ovo je vaš kapetan.
Dobrodošli na Okeanikov let 86a
od Pariza do Vizea.
Vreme nam izgleda dobro, a vetar je na našoj strani
I mi očekujemo da sleti u
Donju Rajnu u Nemačkoj 5 ili 10 minuta pre roka.
Zato se odmarajte, opustite se i uživajte u ostatku našeg kratkog leta.
Šta? - Imaćemo devojčicu!
Imaćemo devojčicu? Imaš li neki poseban izvor informacija?
Samo osećam da će to biti devojčica. Potpuno sam sigurna.
Koje ti je najdraže ime?
Mejson.
To je ime za dečaka. - Znam.
Ali rekla sam da će će biti devojčica.
Ne želim da sada raspravljamo o devojčicim imenima. - Zašto da ne?
Sećate se Andersonovih? Rouz je bila toliko uplašena imenima koja im
je Dejvid sugerisao da ga je skoro napustila. Ne želim da se to dogodi.
Da, znam. Njeni hormoni su poludeli.
Mi žene smo malo iracionalni posle trudnoće.
Je l' tako? Ali... sada imam sve pod kontrolom, zar ne?
Bolje da kažem da.
Ne mislite tako? - Ne bih se usudio da ti proturečim.
Fino. Onda mi recite ime svoje omiljene devojke!
Šta god hoćeš:
Žizel.
Žizel? - Žizel!
Nisi ozbiljan! - Vidiš? Već počinje!
Uvek počinješ raspravu sa "Nisi ozbiljan!"
Ali Žizel?! Hajde! - Tu je: rasprava.
To je ono što nisam želeo. I zato neću ništa više reći.
Da ali... ti je počeo. Ne možeš sada samo prestati.
To nije bio moj pravi izbor.
Šta mislite? - Žizel mi nije najdraža. Samo sam hteo da vidim tvoju reakciju.
Oh, sad vidim. Fino. Znaš šta...
mislim da je Žizel super. Tako ćemo nazvati našu ćerku.
Molim te, pustimo ovo.
Imamo puno vremena, a ionako ćemo završiti sa tvojim omiljenim.
Ti si mama. Ti si gazda.
Ako bude devojčica, ja ću da odaberem ime,
a ako bude dečak nazvaćemo ga Mejson.
Predložio si Mejson, a meni se sviđa.
Dobro, tako ćemo učiniti.
Ali moraš mi reći svoj izbor.
Da. Ali možda vam se neće svideti. - To je mogućnost.
Frida.
Frida?
Da?!
Ime tvoje prabake, one koja je emigrirala iz Nemačke?
Mislim da je to sjajno. - Zaista? - Zaista. Da.
Mnogo mi se dopada.
To bi mogla biti moja ideja.
Volim te! - Nisam iznenađen...
AERODROM VIZ, DONJA RAJNSKA REGIJA, NEMAČKA
Sad znam zašto nas neće biti teško pokupiti. Ovde se ne dešava mnogo.
Jesi li nas opisao? - Kao dvoje Amerikanaca koji dobro izgledaju.
Ne bi trebalo biti teško.
Dobrodošli u Evropu!
Srećan sam...
Jeste li vi gdin i gđa Vajlder? - Zdravo, da. - Da zdravo.
O, kako lepo. Dobrodošli u Nemačku.
Jeste li imali ugodan let?
Da, bilo je u redu. Hvala, gđice...?
Žao mi je.
Elisabet Tun. Ja sam ćerka gđe Rot.
Drago mi je da smo se upoznali. Žao mi je što ste morali da sačekate.
Zaista je lepo od vas što ste nas pokupili. - Da, uopšte nije problem.
Živim samo 10 minuta odavde i ionako moram da idem u kuću da vam pokažem okolo.
I...
tamo je kompanija za iznajmljivanje auta koja
je mnogo jeftinija od one na aerodromu. Uštedećete puno.
Da, ali još uvek je lepo od tebe da to uradiš, hvala.
Nema na čemu. I možete imati kuću dve noći kako ste rezervisali.
Tako je. Ima li problema?
Ne, ne...
Moja majka... Morala je juče u bolnicu.
Nije u baš dobroj formi. - Ah, oh.
O moj Bože. Mark! - Gđo Tun, ako imate neke druge stvari da se
pozabavite, možemo provesti prvih nekoliko noći u hotelu.
Ne, ne, apsolutno ne. Razgovarala sam sa sestrom i uopšte nije problem.
Sve je sređeno i plaćeno.
Dakle, uđite, odvešću vas do kuće.
Tako da možemo stići tamo pre mraka.
Stigli smo.
Dobrodošli! Nadam se da ćete uživati u boravku.
Hoćemo. Izgleda neverovatno.
Ovo je dnevna soba iz koje se pruža divan pogled na jezero.
Ali kao što vidite, jezero je i dalje suvo posle vrućeg leta.
Oh, kakva šteta.
To se nikada ranije nije dogodilo.
Ok, nastavimo.
U hodniku je staromodni telefon koji takođe radi.
Ako ga koristite, naplaćujemo vam jedan evro
po minutu, ali samo za inostrane pozive.
Ova soba ima kauč na razvlačenje, tako da ima
mesta za četvoro, koje vam neće trebati.
A ovo je...
dečija spavaća soba. Ni to vam neće trebati.
Dobro.
Ovo je kupatilo koje ima tuš.
A ovo je kuhinja. Ovde je kombinovana mašina za sušenje veša.
Sve što vam treba pronaći ćete u ormarima.
Po dogovoru, kupili smo neke namirnice i stavili ih u frižider.
Veliko hvala.
Možete otići sutra u supermarket kada budete imali automobil.
A ovo je glavna spavaća soba.
Ako imate bilo kakvih pitanja, ne oklevajte da pozovete bilo koje vreme.
Napisala sam svoj broj na tabli za poruke.
Ako biste me sada izvinuli, moram da idem kod majke u bolnicu.
Da, hvala vam na svemu.
Da, Elisabet, hvala.
Biću ovde u 9:30 da vas odvezem do kompanije za iznajmljivanje automobila.
Ali možemo uzeti taksi ako nam date adresu.
Ne, ne, u redu je, rado ću vas odvesti. Zdravo. Vidimo se.
Zdravo. Hvala.
Puh. Jadna žena.
Ali kakva kul kuća.
Bravo, mužu.
Staviću torbe u spavaću sobu.
Hej, idemo do jezera pre nego što padne mrak. - Da, definitivno.
Hajde.
Čekaj malo, dopusti mi da napunim mobilni, baterija je gotovo ispražnjena.
Ok, izaći ću napolje. - Dobro!
Ne mogu da napunim telefon. - Zašto?
Njihove utičnice su različite, nisam razmišljala o tome.
Sutra moramo kupiti adapter.
Šta misliš o ovome: kupio sam dva adaptera pre nego što smo otišli,
oni su u mojoj torbi. - Impresionirana sam!
Ali zaboravio sam da isključim budilicu u našoj spavaćoj sobi.
Ona će zvoniti svakog jutra između 7 i 7:15.
Oh, zaista?
Moramo se odmah vratiti, zar ne?
To je opcija. Razmisliću o tome. - Da.
Mark? - Da?
Hvala na svemu ovome!
Liv? - Da?
Gde si?
U dnevnoj sobi. Gde si ti? - Ovde u kuhinji.
Dobro.
Zašto ste obrisali Elisabetin broj telefona sa ploče?
Nisam izbrisao ništa sa daske. - Nisi?
Šta mislite?
Elisabetin broj telefona, zapisala ga je na tabli u kuhinji.
Je li?
Da, rekla je da jeste. Zar je nisi čula?
Ne znam.
Jesi li nedavno pravila kafu?
Zašto pitaš?
Pitao si me jseamli obrisala Elisabetin broj i pravila kafu.
Ležala sam ovde na kauču svo vreme!
Lonče za kafu je na šporetu i još je mlako.
Ok, dobro,
možda je neko bio ovde popodne da čisti i napravio je kafu.
A onda zaboravio da skloni lonče i šoljicu kafe, koja je još puna?
A kupatilo i nije baš čisto.
Izgleda da je neko iskrvario u sudoperi.
Ne tako dobro.
Mark, nema veze.
Ovo je lepo mesto,
i ne bismo trebali praviti problem oko neoprane šoljice kafe
ili prljave sudopere, zar ne?
Hej, niko nije savršen. Počistiću to.
Šta nije u redu?
Ne znam. Samo sam malo od toga.
Smetnje od leta.
Koliko je sati?
6:15 je.
To je 12:15 kod kuće, zar ne?
Jesi li spavala u avionu? - Ne.
Ne baš. - Nisam ni ja.
To znači da smo propustili celi noćni san.
Trebamo li sada otići u krevet?
Sačekajmo malo, a onda ćemo brže ući u ritam.
Idemo u krevet u 9, ok?
Hajdemo sada. Hladno mi je.
Da uključim muziku?
Ako želiš.
Ne radi? - Ne.
Možda se radio neće povezati na internet.
Onda zaboravi na to.
Trenutno mi ne smeta malo tišine.
Dobro.
Ne znam šta nije u redu sa mnom.
Nisam raspoložan ni za čašu vina ni da čitam.
Vau, to je neobično.
Moraš me držati budnim do 9 sati.
Učini nešto! - Dobro!
Pitam se je li ova kuća sagrađena kad su ovde živeli moji prababa i deda.
Prema veb lokaciji za rezervaciju, izgrađena je 1915. godine.
Tako da. - Kul.
Možda su poznavali vlasnike i čak posetili ovde.
Pitam se da li je ovde neko umro?
To je moguće.
Onda bi kuća mogla biti ukleta.
Kao duh koji će nas večeras malo uplašiti?
Zašto te toliko zanimaju priče o duhovima?
Šta misliš sa...
"zanimaju priče o duhovima"?
Tvoje interesovanje za duhovne stvari.
Uvek gledaš te video snimke.
Kladim se da nisi mislila da sam primetio.
Moje interesovanje ima neke veze sa prabakom Fridom.
Frida? To je relevantno...
Želiš li da je čuješ? - Šta?
Priča o duhovima o mojoj prabaki. - Vau!
Jeste li ovo spremaila za našu prvu noć u rodnom gradu tvojih prababa i deda?
Možda. Želiš li da čuješ ili ne?
To je istinita priča. - Tako počinju većine sjajnih priča:
"Zasnovano na istinitoj priči"!
Hajde onda. Sad sam radoznao!
Moja prabaka je bila medijum. - Medijum? Šta je to?
Priča se da je mogla da komunicira sa mrtvima.
Imala je grupu ljudi sa kojima je svake nedelje održavala seanse.
Tada je navodno razgovarala sa duhovima.
Uh, huh.
Moja majka je sigurna da je njena baka zaista imala ovaj dar.
Ne gledaj me tako!
Nakon što je moj pradeda umro iznenada, neki važni papiri su nestali,
izvod iz matičnih knjiga iz Nemačke,
i niko nije znao gde ih je stavio.
Onda je moja prabaka jednog dana kontaktirala mog pradedu.
Razgovarala je sa tvojim mrtvim dedom?!
Možda mi sada treba piće.
Moj mrtvi pradeda je rekao mojoj živoj prabaki
da su papiri bili u sefu,
a ključ se zaglavio ispod njegovog stola.
Moja prabaka je pogledala, a moja baka i mama su bile sa njom.
I ključ je bio tamo.
I otvorio je sef. I tako su pronašli papire.
Od tada moja mama je uverena da postoji život posle smrti.
Sada se ne čudim što gledaš one video zapise.
Ne veruješ u to uopšte.
Samo ne mogu da zamislim da je to istina.
Kad umremo, to je kao spavanje, zauvek, ali bez snova.
Sve je nestalo. Svetla ugašena.
Siguran sam da je tvoja prabaka čula da njen muž spominje gde je ključ.
Potom je zaboravila i setila ga se kad je pomislila da komunicira sa njim.
Da, znam. I ja sam razmišljala o tome. A možda se to i dogodilo.
Ali možda nije. Nema šanse da budemo sigurni.
Za mene je velika razlika između toga da moje
strpljenjee doživljavam kao biološku mašinu, ili...
i znam da vam ovo zvuči smešno, ali ne mogu smisliti nijedan drugi način da to kažem -
kao duhovna bića.
Ali Liv, ako je to tačno, da mi i dalje postojimo u nekom obliku,
zamisli samo da postojimo zauvek?
Šta radiš svo to vreme?
To nema smisla. A to je problem sa idejom večnog života.
Možda ono što nazivamo vremenom ne postoji sa druge strane.
Šta je to? - Tvoj pradeda?
Tvoja prabaka? Oboje?
Vrlo smešno. Ozbiljno, šta misliš da je to bilo?
Ne znam. Zvuči kao miš
ili pacov. - Ovde u podu?
Mislite li da mogu ući u kuću?
Ne, ne mislim da miševi ili pacovi mogu tako lako ući u kuću.
Šta ako mogu ući u naš krevet.
Nešto je tamo.
Mrzim pacove!
Kuća ima vrata okrenuta prema jezeru i siguran sam da ima podrum.
Moguće je da se neke životinje puze po njemu,
možda nisu miševi ili pacovi, to bi mogla biti voluharica.
Pogledaću i saznaću. - To je sjajno.
Zbog toga si ovde.
Da me zaštitiš od divljih životinja.
Onda ću obaviti svoju dužnost i pogledati.
Liv?
Halo? Čuješ li me?
Pokušavaš li da se šališ sa mnom?
Šta mislite?
Zašto se ponašaš kao da ne možeš da me vidiš? - Nisam te video.
Gde si bila? - Baš ovde?!
Ali pre nekoliko sekundi?! - Da, bila sam.
Mislio sam da praviš neku lošu šalu. - Nisam te video.
Mora da je desinhronizacija od leta.
Jesi li saznao nešto o našim cimerima?
Postoji šupljina ispod poda dnevne sobe.
Siguran sam da ima nekih miševa unutra, ali nisam video nijednog.
Ako ne vidiš mne kad stojim ispred tebe, podrum je verovatno pun glodara.
Nadam se samo da neće doći kod nas.
Je li Elisabetin broj bio tamo?
Da.
Pa ko ga je obrisao?
To sam te već pitao.
Da, ali nisam to uradila. - Nisam ni ja.
Šta je to bilo?
Neko hoda tamo gore.
Ne, potkrovlje samo škripi, ovo je stara kuća.
To ne zvuči kao škripavo potkrovlje.
Mark?
U sobama nema ništa. Ali pogledaj,
Čini se da je nad njima potkrovlje sa obe strane.
Ali ne znam kako se ide tamo.
Postoje mala vrata na plafonu.
Videla sam ih kad smo ušli. - Gde?
Tačno iznad kuhinjskih vrata.
Niko ne može biti unutra, zar ne?
Ima li nekoga gore? Ako ima, molim vas budite tihi,
želimo da zaspimo.
Ovo postaje ludo. Je li to neka vrsta sablasne kuće i nisi mi rekao za to?
Voleo bih da jeste...
Bi li? Plašiš l se?
Radije bih rekao da ne, jer ja se prilično bojim.
Ne, ne, ne. Nije to ništa.
Unesimo naše telefone u spavaću sobu i zaključajmo vrata.
Inače neću moći da spavam.
Jesi li mi ti premestio telefon? - Ne!
Stavila sam ga ovde na orman, zajedno sa žicom za punjač.
Siguran sam da je tu negde.
Hajde, idemo u krevet. Baš me briga koliko je sati, mrtav sam umoran.
Kako to misliš, tu je negde? Želim da znam gde mi je telefon.
Pogledajmo u spavaću sobu.
Šta nije u redu? - Moj telefon?!
Šta je sa tvojim telefonom? - Nije u mom džepu.
Sigurno sam ga izgubio. - Jel' se ti isprđuješ sa mnom?
Ne, ne šalim se. Stvarno je nestao.
Možda ti je ispao kad ste bio u podrumu?
To je moguće.
Ni moj telefon nije spolja.
Jesi li ovde stvarno morao da napraviš nered?
Nisam to uradio!
Oh, nisi? Naravno... - Ne, nisam bio ja!
Mark?!
Uključio sam radio pre izvesnog vremena i čini se da se konačno povezao sa internetom.
Ok, onda molim te isključi ga?
Naravno...
Mark?
Mark?!
Liv?
Kako si stigla tamo? - Kako to misliš?
Zašto si tamo, a ne ovde?
Jer sam isključio radio i vratio se ovde?
Ne, nisi! - Nisam?
Ne, nisi bio tamo pre sekund.
Tačno, bio sam u dnevnoj sobi. - Da ali...
nisi se vratio. - Naravno da jesam, ali ti više nisi bila ovde.
Kako je to moguće?
Naišli bi jedno na drugo, zar ne? Kuća nije tako velika.
Ali sada sam ovde. To je očigledno, zar ne?
Možete li mi reći zašto su naše torbe preturane
i stvari su razbacane po spavaćoj sobi?
Ne!! I nisam ništa uradio sa našim prtljagom.
Mislio sam da ti staviš neke stvari u garderober.
Ne, nisam se ni približila torbama.
I ne bih ostavio sve tako.
Tvoja je specijalnost da praviš nered u svemu.
Ok, tako da sam ja obrisao Elisabetin broj i razbucao nam prtljag, zar ne?
Ne. Nisi bio ti. Naravno da ne. - Ne.
To je čudno, jer nisam bila ni ja.
Dakle, postoji samo jedan odgovor:
sve je to deo neke vrste igre.
Rezervisao si ovu kuću, a sad je tu čudna buka,
naši telefoni nestaju i naš prtljag je prokopan.
To bi trebalo da bude kao ukleta kuća,
što si verovatno ti sredio da bude.
Da budem iskren: razmišljao sam u skladu sa tim.
Da ti od ovog praviš neku vrstu horor predstave.
Nije bila slučajnost što ste mi pričalatu priču o svom pradedi i prabaki.
A sada broj nestaje sa table.
Ah, tačno. Ne možete me prevariti.
Bilo bi dobro kad bi doneo telefone tako da ih možemo napuniti.
Želela bih da nazovem roditelje i pošaljem nekoliko
poruka u kojima bih ljudima rekla da smo stigli bezbedno.
Nemam telefone. - Ovo postaje odurno.
Možemo li prestati sa ovom igrom?
Mrtav sam umoran i hteo bih da napunim naše telefone,
pošaljem neke poruke kući i onda idem u krevet.
Stvarno nastavljaš sa ovim.
Mark!! Da budem iskrena, i ja sam umorna.
Voleo bih da zaspim i zato te molim,
donesi naše telefone i stavi sve nazad u torbe.
Stvarno nemam više strpljenja za ovo. - Divota!
Ok, šta čekamo?
Hoće li biti duh ili serijski ubica ili tako nešto?
Ili postoje skrivene kamere?
Sve je to smešno, ali starim i počinjem da se ljutim.
Liv!! Ovo je istina: nemam nikakve veze sa ovim.
Nisam sakrio naše telefone, ni razbacao naš prtljag ili stvarao buku.
Ova kuća nije deo zabavnog parka,
i nemam pojma šta se ovde događa.
Možda mi ti možeš reći?!
To stvarno nisi bio ti, zar ne? - Ne!
Nisam ni ja...
Još je neko ovde...
Šta je to?
Jesi li čuo nešto?
Mark?
Šta je to? - Šššš!
Ko je to? - Nemam pojma...
Ko si ti?
Razumeš li me?
Zašto je mala devojčica u kući?
Šta želiš da uradiš?
Verovatno bismo trebali da pozovemo nekoga.
Da, zovi Elisabet.
Dobra ideja, ali njen broj je obrisan sa table.
Proverite informacije o putovanju!
U oblaku je. I ne mogu doći do njega bez telefona.
Onda potraži naše telefone u dečijoj spavaćoj sobi.
Misliš li stvarno da mala devojčica ima naše telefone? - Ko još?
Ne znam.
Verovatno se totalno plaši.
Onda iskoristi fiksni telefon i pozovi policiju.
Hajde! - Koji broj treba da nazovem? 911?
Ne znam. - Probaću.
Ne... - Proveriću vodič.
Policija je 110.
Halo! Govorite li engleski?
Moje ime je Mark Vajlder. Govorite li engleski?
Halo, možete li... Halo? Halo?
Spustio je slušalicu. Mislim da me nije mogao čuti.
Nije moguće. Daj da ja probam.
Govorite li engleski?
Halo! - Halo, čujete li me?
Halo?
Spustio je slušalicu. Ne mogu da nas čuju.
Pozvaću Džeka!!
Halo!?
Džek? Zdravo, ja sam, Mark. Čuješ li me? - Halo?
Džek, čuješ li me? - Ko je to?
Ja sam, Mark! Čuješ li me? - Ako me čujete, ne mogu ništa da čujem.
Ako si to ti, Šarlot, prestanite da igraš igre!
Džek!! Džek!!
Ne radi. Niko nas ne može čuti.
Jebem ti. Ovo je tako zabrljano.
Šta sad?
Otkriću da li devojčica ima naše telefone.
Imaš li naše telefone?
Ok, ne možeš me razumeti.
Samo ću pregledati tvoju sobu.
Nisu ovde.
Izaći ću na put. Neko će nići pre ili kasnije.
Šta misliš?
Idem do puta i zaustavim auto ili pronađem najbližu kuću.
Ne, ne želim da ostanem ovde sama. Bez telefona, bez tebe.
Liv, u kući je devojčica, i ne znamo ko je ona.
Moramo kontaktirati nekoga i ne možemo je ostaviti ovde.
Naći ću nekoga da pozove policiju a ti u međuvremenu ostani ovde.
Šta da radim sa devojčicom?
U spavaćoj je sobi. Ostavi je tamo, uskoro se vraćam.
Nisi ozbiljan, zar ne? Naravno da ću je ostaviti tamo. Idem sa tobom.
U redu. Liv, molim te. Moraš ostati ovde. Ne možemo ostaviti devojčicu samu.
Pomislite samo: dok nabavljamo policiju, ona izlazi
napolje i pada u jezero ili se događa nešto drugo.
Tada ćemo imati pravi problem!!
Gde su naši telefoni?
Gde mi je sat?
A gde mi je prsten?
Moj prsten? Razumeš li me? Ovo nije smešno!!
Ako ove duše ne dobiju pomoć,
napuštajući srednji svet, njihova nebezbednost može rezultirati dalje
zapsedanjem lokacije ili čak indivdua.
... bio je na krako zajedno sa svojim suncem sa druge strane
Koji je izgledao otprilike 10 godina...
Zar u ovoj prokletoj zemlji nema nikoga? Hajde!!
Hej! Molim te, stani!!
Govoriš li engleski?
Da naravno! - Super!
Možeš li da pozoveš policiju za mene?
Da zovem policiju? Jesi li ozbiljan?
Imaš li mobilni telefon?
Možeš li me onda odvesti u policiju? Treba mi pomoć.
Mora da se šališ. - Ne!
Moja žena i ja smo odseli u kući u blizini. Na odmoru smo.
I devojčica se upravo pojavila u kući. Moram
razgovarati sa policijom i njenim roditeljima. - Razumem.
Uđite. - Hvala. Hvala vam mnogo.
Znate li gde su? - Da, manje ili više. A ja imam adresu kuća.
Hladno je. Zašto se vozite sa spuštenim krovom? - Jer mi se tako sviđa.
Je li krov pokvaren? - Ne, samo sam ga spustila.
Više volim da se vozim ovako.
Je li daleko do policijske stanice?
Ne idemo tamo. Proverićemo tvoju ženu i devojku.
Ne, molim vas, moram da razgovaram sa policijom!
Slušaj, siguran sam da su devojčini roditelji
zaista zabrinuti i nekako im moramo reći... - Ovo je kuća, zar ne?
Dobro, onda ćemo proveriti ih i otići ćemo u policiju, u redu?
Liv? Vratio sam se!
Liv?
Liv? Gde si?
Liv?
Zar nisu ovde?
Sigurna sam da su otišle po pomoć.
Kroz tu maglu?
Gde bi?
Možda ih je neko pokupio! - Pokupio ih?
Da, pokupio ih. - Kako to misliš?
Dobro, možda je neko pokupio vašu ženu i devojčicu.
Neko? Ko bi ih pokupio?
Kako to misliš?
Ne znam.
Možete li me sada odvesti u policiju?! - To bi moglo biti teško.
Ali sigurna sam da je sve u redu.
U suprotnom, vaša ženaa bi i dalje bila ovde. - Misliš da je sve u redu?
Da je sve u redu, moja žena bi bila ovde, i ne bi otišla.
I ne bi bilo čudne devojčice u kući.
Ne mislim da je ovde bila čudna devojčica.
Mislite li da lažem?
Oh, Bože... Moram da idem...
Hej, čekaj! Očigledno nešto znaš. Šta se dešava ovde?
Liv?!! Olivia!!!!!
Liv?
Liv? Liv?
Mark!? Gde si? - Liv!!
Imaćemo dete... - Dugačak sam samo 9 nedelja...
Biće deo tebe i deo mene...
Imati bebu značiće veliku promenu u našem životu, zar ne?
Oh, moj Bože...
Volim te!
Mark?!
Mark?
Jesi li stvarno morao da napraviš nered ovde?
"Herman i Gerlinde Rot, sa ćerkom Gerdom. 18. jula 1963."
Halo? Čuješ li me?
Zdravo Mark! Naravno da mogu. Sada možemo još malo razgovarati.
Halo? - Ko ste vi?
Žena koja vas je upravo povezla u svom autu.
Jeste li kontaktirali policiju? - Ne, to nije neophodno.
Mogu vam pomoći da pronađete svoju ženu i devojku. - Ko si ti?
Ja sam Gerda Rot.
Vi ste druga ćerka vlasnika, Elisabet je tvoja sestra, zar ne!?
Elisabet nije moja sestra, ona je moja ćerka... - Tvoja ćerka?
Je li to neka šala? Šta uopšte pokušavaš da uradiš?
Samo reci:
šta želiš od nas? Novac? Koliko? - Novac?
Misliš da želim novac? Ne, definitivno ne.
Ali mogu vam pomoći da izadete iz ove situacije.
Da je to istina, otišli biste u policiju kao što sam to tražio od vas.
Slušajte, stvarno želim da vam pomognem. Ali morate mi verovati.
I moram da vam pomognem veoma pažljivo, da ne budete šokirani.
Samo mi recite šta želite.
Ne želim ništa. Samo mi recite šta ste uradili odmah po dolasku u kuću.
Zašto želite da znate?
Hej!! - Samo mi recite!
Šta brže to učinite, pre ćete ugledati svoju ženu.
Kažite mi!
Elisabet nam je pokazala kuću za koju sam siguran da znate...
U vašem gliseru su dva leša.
Videli ste dva mrtva tela u gliseru?
Ko je to? - Ne znam...
Ne znate? - Pod plaštom su, tako da nisam mogao...
Slušajte:
ako želiteda uskoro ponovo vidite svoju ženu,
rRecite mi tačno sve što se dogodilo i šta ste radili kad ste oboje stigli.
Mislite na svoju ženu!
Elisabet nam je pokazala sve,
onda smo se oprostili
i moja supruga i ja odšetali smo do doka.
Seli smo i razgovarali.
I? Šta se onda desilo?
Bio je čovek...
Hodao je uz jezero.
Prišao nam je.
Razgovarali smo sa njim.
Onda smo Olivia i ja ušli u kuću... - Čekaj.
Čovek...
šta je tačno uradio? Mislite!
Ne mogu da se setim... Pretpostavljam da je tražio neko društvo. Ništa više.
Kada je otišao?
Ne znate? - Je li to važno?
Važno je!!
Kaži mi...
Čekajte da razmislim. Još uvek imam zaostajanje.
Siguran sam da je otišao, ali šta drugo?
Iz nekog razloga se ne mogu jasno setiti.
Vaša sećanja su poput sna, zar ne?
Šta ako se zaista dogodilo sve što izgleda kao iluzija?
A stvari koje izgleda da se događaju su samo kao iluzija?
Šta je čovek uradio?
Jeste li ga stvarno videli kako odlazi?
Zdravo dragi.
Još sam sa dvoje Amerikanaca.
Odveću ih do rent-a-kar agencije, i dolazim pravo kući na sahranu.
Biću tamo do 11:30. Naravno.
Da... nije dugo patila, i čini se da je sa tatom sada.
Volim i ja tebe. Vidimo se ubrzo, Ok?
Gdine Vajlder?
Gđo Vajlder?
Ne mogla da napunim telefon. - Zašto?
Njihove utičnice su različite, nisam razmišljala o tome.
Sutra moramo kupiti adapter.
Šta misliš o ovome: kupio sam 2 adaptera pre nego što smo otišli,
oni su u mojoj torbi. - Impresionirana sam!
Ali zaboravio sam da isključim budilicu u našoj spavaćoj sobi.
Zvoniće svakog jutra između 7 i 7:15.
Oh, zaista?
Moramo se odmah vratiti, zar ne?
To je opcija. Razmisliću o tome. - Da.
Mark? - Da?
Hvala ti na svemu ovome!
Šta to radi?
Oh, ne osećam se kao da razgovaram sa njim.
Ja ću da se istuširam...
To bi ti volela. Ostaješ ovde. - Halo?
Dolazim kod vas!
Izvinite, ali mi govorimo samo engleski.
Ah, Ok!
Rekao sam da dolazim kod vas. Jeste li iz Engleske?
Jeste li ovde na odmoru?
Da, upravo smo stigli na odmor. Ali mi smo Amerikanci.
Amerikanci! - Da!
Sad kad ste to spomenuli.
Čujem to iz vašeg akcenta.
Pravi Amerikanci, super.
Samo ću nešto pojesti.
O, ne. To nam trenutno ne uspeva. Kao što sam rekao, upravo smo stigli...
Stvarno nije dobar trenutak. - Ne brini!
Neću vas dugo mučiti.
Samo želim da imam...
malu užinu.
Prazan stomak mi malo smeta.
A kada imamo ovde Amerikance,
pravi Amerikanci?
Ovo područje su okupirali Britanci posle rata.
Poznajem Englesku i proveo sam neko vreme tamo kad sam bio mlađi.
Englezi su malo čudni u vezi sa hranom.
Riba i čips, odvratno.
A kafići se zatvaraju rano, većina pre ponoći.
Možete li to zamisliti?
Ako želite popiti još jedno piće, morate otići u restoran.
Glupo je...
Zar ne?
Možete li mi reći nešto o Americi?
Tako si tiha.
Jesu li svi Amerikanci tihi?
Englezi imaju tendenciju da budu glasni.
Ne, ne želimo da vam smetamo dok jedete.
Nije vam dozvoljeno da pijete alkohol na ulici u Americi, zar ne?
I imate problem sa golim ženama na TV-u,
to nije činjenica?!
Čak se i bradavica pretvori u skandal.
To nije normalno.
A šta je sa klimatskim promenama?
Amerikanci ne misle da se to događa, zar ne?!
Ali pogledaj ovo jezero. Skoro je presušilo.
Nije padala kiša celo leto. Klimatske promene.
Oni kažu...
da su Amerikanci bezobrazni.
Jeste li vas dvoje? - Slušajte, mi...
Slušam? Hoćeš da te slušam? Šta?
Sa američkog stanovišta?
Nema bradavica na TV-u, alkohol možete piti samo u zatvorenom,
ali svako može imati pištolj za ubijanje ljudi u školi.
Je li ovo američko stanovište? Je li?
Kako se zoveš?
Olivia. - Olivia!?
To je lepo ime.
Zovem se Valter, koji nije baš lep.
Mogu li da vas zamoliti za šolju kafe? - Kafa? - Molim vas!
To bi bilo lepo. Dugo nisam pio kafu.
Dajtmo mu kafu i onda će otići...
Nisam želeo da budem nepristojan. Zaista me zanima Amerika.
Izvinjavam se ako sam izgledao pomalo nametljivo.
Nije mi to bila namera. Tako.
Mogu li popiti kafu?
Naravno...
Crnu. I bez šećera, molim.
Uzgred, imate lep prsten.
Vi sste vrlo fina žena.
Mi Nemci imamo puno toga da zahvalimo vama Amerikancima.
Da?
Oslobađanje od nacista. A zatim u obnovi i paketima pomoći, koji su bili od velike pomoći.
Mislim da smo to rado uradili.
Mnogo Amerikanaca ima nemačke korene. Većina nas.
Da, pretpostavljam da je to istina.
I tada smo mi Nemci uglavnom pomagali jedni druge, zar ne?
Imate li nemačke korene? - Ne.
Kakva šteta...
Halo? - Gđo Tun?
Ovde Olivia Vajlder.
Ima li problema?
Upravo sam stigla do stana moje sestre i želimo
da odemo da vidimo našu majku u bolnici. Mogu li nazvati za nekoliko minuta?
Ne, u redu je. Žao mi je.
Mi ćemo biti u redu. Možemo razgovarati o tome sutra. - Zaista?
Da naravno. Hvala.
I sve najbolje za majku.
Hvala. Vidimo se sutra ujutru!
Da...
Mark?
Mark?! Gde si?
Preveo: suadnovic